Провадження №1-кс/359/1070/2021
Справа №359/6804/21
У Х В А Л А
Іменем України
28 липня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області та Бориспільської окружної прокуратури,

в с т а н о в и в:
28.07.2021 року до провадження слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга на бездіяльність СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області та Бориспільської окружної прокуратури.

Згідно прохальної частини скарги заявник просить:

-зобов`язати СВ Бориспільського ГУ Національної поліції в Київській області розпочати належне розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбачену ст. 365 КК України;

- відповідно до вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний вчинити певну дію. І це повинно бути зроблено винесенням ухвали стосовно бездіяльності слідчого чи прокурора згідно з правилами цього кодексу .Так як, Бориспільським міскрайонним судом Київської області, всупереч вимог СТ..214 КПК України, належно неоцінені факти того, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань порядок його формування та ведення затверджений Генеральною прокуратурою за погодженням з Міністерством внутрішніх справ, службою безпеки України, органом, що здійснює контроль за додержанням законності при розслідуванні злочинів скоєних службовими особами органів державної влади. Однак, Відповідач-2,на протязі чотирьох місяців жодних дій, спрямованих на проведення належного досудового розслідування та здійснення ефективного слідства даним органом досудового слідства не вчиняв;

- враховуючи не дослідженням судами фактів протиправних дій суб`єктів владних повноважень і місцевого самоврядування (сторони по справі), які не проводили належну роботу по « ОСОБА_3 з помилками геометрії», та які відображали земельні ділянки, що мали перетини з іншими земельними ділянками поряд з Апелянтом, а також враховуючи ті об`єктивні обставини, що вище зазначені факти в результаті привели до грубих правопорушень земельного законодавства України, закону України «Про Державний земельний кадастр», та порушень Конституційних прав Апелянта вільно володіти своїм майном. Зобов`язати через суд Іванківську сільську раду провести земельно-технічну експертизу земельних ділянок Позивача яка, має порушення (накладання) геометрії меж земельної ділянки (Кадастровый номер: : 01: 047: 0006) з іншими суміжними землекористувачами(по всім фактам протиправно виданих рішень Іванківської сільської ради голова ОСОБА_4 по виділенню земельних ділянок( Кадастровий номер:: 01: 047: 0127, Кадастровый номер: : 01: 047: 0140, Кадастровый номср:: 01: 047: 0139, Кадастровый помер: : 01: 047: 0018, Кадастровый номер: : 01: 047: 0132), зважаючи на те що ці ділянки до цього часу мають перетин з іншими земельними ділянками і мають пряме відношення до протиправного судовому процесу, яким позбавлено Скаржника Конституційних прав вільно володіти своїм майном;

- скаржник просить слідчого судді врахувати і дослідити причини, чому Бориспільським міськрайонним судом Київської області, на протязі значного часу не визнаються дії (суб`єктів владних повноважень і місцевого самоврядування ) незаконними, неправомірними, та такими, що не сумісні з загальнолюдськими принципами моралі і соціальної справедливості, що в результаті привели до завданню Скаржнику моральної шкоди яка виражається в грошовому еквіваленті і в сумі 150000,00 грн. і майнової шкоди 100000.00 гри. а також такі неправомірні дії суб`єктів місцевого самоврядування і Відповідачів порушують Конституційні права Скаржника вільно володіти своїм майном, та законодавство України в сфері земельних відносин, що дає право на прийняття рішення про відшкодування данної шкоди.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

За змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Що стосується процесуальних рішень слідчого, дізнавача або прокурора, то на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В той же час в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України підлягає оскарженню під час досудового розслідування процесуальне рішення прокурора, слідчого у формі постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Із наведеної норми, що узгоджується із роз`ясненнями, що містяться у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.ст. 223-245 КПК України до слідчих (розшукових дій) процесуальний закон відносить: допит, пред`явлення особи для впізнання, пред`явлення речей для впізнання, пред`явлення трупа для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, отримання зразків для експертизи, залучення експерта.

Види негласних слідчих (розшукових) дій та порядок їх проведення регламентовані Главою 21 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту, потерпілий має право збирати докази в тому числі й шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, що сприяє захисту прав та законних інтересів сторони захисту у кримінальному провадженні та забезпечує дотримання вимог такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність, відповідно до якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК (ч. 2 ст. 22 КПК України).

За змістом ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Таким чином, необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК. (розділ 1.3 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Згідно ч.5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Також, ч.7 ст. 115 КПК України визначено, що при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженніздійснюється судами.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

У справі «Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п. 1.3 Узагальнення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» - слідчі судді не повинні розглядати по суті скарги, зумовлені бездіяльністю, оскарження якої ст. 303 КПК не передбачено. Враховуючи вимоги ст. 304 КПК, в разі надходження на розгляд таких скарг слідчим суддям необхідно відмовляти у відкритті провадження, а не в їх задоволенні, оцінюючи їх обґрунтованість.

В прохальній частині скарги ОСОБА_2 просить зобов`язати слідчого призначити експертизу.

При цьому, докази, які б підтверджували звернення ОСОБА_2 до слідчого із клопотанням про проведення експертиз, слідчому судді надано не було.

Як вбачається зі змісту вимог скарги, особа, яка її подала, не просить зобов`язати слідчого розглянути його клопотання у строки, регламентовані ст. 220 КПК України, тобто не оскаржує бездіяльність слідчого щодо не розгляду її клопотання в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України

Слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого вчинити такі дії (призначити експертизу), адже по кримінальному провадженню слідчий вправі самостійно приймати рішення про проведення або не проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій.

Тому, ОСОБА_5 належить відмовити у відкритті провадження за скаргою в частині вимоги про зобов`язання слідчого призначити земельно-технічну експертизу у кримінальному провадженні.

Роз`яснити скаржнику, що у разі відмови слідчого в задоволенні клопотання про призначення експертизи, відповідно до ст. 244 КПК України, має право звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням. Однак, вказане клопотання подається слідчому судді в порядку ст. 243 КПК України.

Крім того, в прохальній частині скарги ОСОБА_2 також просить слідчого суддю врахувати та дослідити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, яким дії суб`єктів владних повноважень та місцевого самоврядування визнано законними. Однак, ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки незаконні дії суб`єктів владних повноважень призвели до заподіяння скаржнику моральної і майнової шкоди, а також порушують його Конституційні права вільно володіти своїм майном. Отже, фактично скаржник оскаржує рішення суду в цивільній справі, оскарження якого не передбачено приписами ст. 303 КПК України. Тобто, вимога скарги в цій частині не може бути предметом оскарження на досудовому розслідуванні в порядку ст. 303 КПК України, тому не підлягає розгляду в порядку ст. 303 КПК України.

Скарга - це звернення учасника кримінального провадження до уповноваженої особи з приводу порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з проханням про їх поновлення. Вона є правовим засобом захисту прав та інтересів учасників кримінального провадження, а якщо вони порушені, то й засобом їх відновлення.

За приписами ст.304-306 КПК України після надходження скарги до слідчого судді він має прийняти одне з наступних рішень: 1) винести ухвалу про призначення судового розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора у визначений ч. 2 ст. 306 КПК строк; 2) винести ухвалу про повернення скарги скаржнику на підставі ч. 2 ст. 304 КПК України; 3) винести ухвалу про відмову у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України.

За загальним правилом скарга складається в письмовій формі. Будь-яких спеціальних вимог до її форми та змісту не передбачено законом. Проте, скарга повинна містити на чиї рішення, дії чи бездіяльність скарга подається та конкретизовані вимоги згідно ст.303 КПК України.

Вивчивши зміст поданої скарги, слідчий суддя вказує, що в ній не зазначено перелік конкретних дій або бездіяльності слідчого, які оскаржуються та оскарження яких передбачене ст. 303 КПК України.

Викладені у скарзі доводи не конкретизовані, містять узагальнені вимоги про зобов`язання слідчого здійснити необхідні процесуальні дії.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.303, 304 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області та Бориспільської окружної прокуратури.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1