Справа № 308/2848/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в.о. начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.07.2020 року через секретаріат до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення, що 08.07.2020 року прикордонною поліцією Словацької республіки затримано 8 осіб без документів, які рухалися зі сторони України. 10.07.2020 року в порядку реадмісії затриманих нелегальних мігрантів передано Українській стороні.

При проведені фільтраційних заходів було встановлено, що група нелегальних мігрантів в кількості 8 осіб формувалася на території м.Київ, а вже потім була доставлена на територію Закарпатської області в одному транспортному засобі червоного кольору типу «мінівен» для нелегального перетину державного кордону України. Також встановлено, що всі вказівки по проживанню, переміщенню нелегальних мігрантів територією України та за її межами надавали їх родичі, яким в свою чергу вказані вказівки надавали так звані «агенти», що проживають на території Народної Республіки Бангладеш та України. Так під час допиту громадян Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стало відомо, що до організації їх незаконного переправлення з України до країн Європейського Союзу причетний громадянин України, уродженець Афганістану на ім`я ОСОБА_7 . Вжитими заходами встановлено, що особою на ім`я ОСОБА_7 є громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомий на прізвисько « ОСОБА_9 », який неодноразово потрапляв в поле зору правоохоронних органів за вчинення аналогічних злочинів. За таких обставин, у органу досудового розслідування, з метою відшукання документів нелегальних мігрантів, мобільних телефонів нелегальних мігрантів та осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину), записників, на яких міститься інформація про організацію роботи по переправленню нелегальних мігрантів через державний кордон України та іншого майна здобутого злочинним шляхом, які можуть бути використані як докази, виникла необхідність у проведенні обшуку квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

30.03.2021, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 було проведено обшук по місцю проживання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку в квартирі було виявлено та вилучено наступні речі:

-5 блокнотів з рукописними записами;

-2 сім картки з наступними номерами: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 ;

-банківські картки з наступними номерами: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 , 3) НОМЕР_5 , 4) НОМЕР_6 , 5) НОМЕР_7 , 6) НОМЕР_8 ;

-мобільний телефон марки «SAMSUNG» з наступними ІМЕЇ НОМЕР_9 , 2 НОМЕР_10 ;

-сім картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_11 .

Вказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування виникла необхідність для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

У судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2020 за №0000227.

У межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування 30.03.2021 проведено обшук по місцю проживання ОСОБА_8 (за адресою АДРЕСА_1 ), під час якого органом досудового розслідування виявлено та вилучено ряд речей, які відповідно до постанови від 30.03.2021 визнано речовими доказами та на які слідчий у результаті просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Враховуючи вищенаведене, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, що розслідується у даному кримінальному провадженні: ч. 2 ст. 332 КК України, ступінь його суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. При цьому, органом досудового розслідування не доведено, що банківські картки, вилучені в ході проведення обшуку (номери: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ) були використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Зважаючи на вказане, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України прав особи, зокрема порушення права на вільне розпорядження своєю власністю, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відтак, тимчасово вилучені банківські картки за номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 підлягають поверненню особі, в якої вони були вилучені 30.03.2021 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання в.о. начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене 30.03.2021 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, що належить ОСОБА_8 із забороною розпоряджатися та користуватися таким, а саме на:

- 5 блокнотів з рукописними записами;

- 2 сім картки з номерами: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1 - НОМЕР_12 , ІМЕІ 2 НОМЕР_10 ;

- сім картку оператора мобільного звязку НОМЕР_11 .

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 05.04.2021 о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1