Справа 303/5717/20
№ 1-кп/303/211/21
Ряд стат звіту 387
В И Р О К
09 червня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Мукачево, кримінальне провадження №0000084 внесене до ЄРДР 29.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тернопільської області, м. Тернопіль, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, який має на утриманні та вихованні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця за контрактом, солдата, стрілець-помічник гранатометника 3 ГШВ 1 ГШВ 6 ГШР 2 ГШБ військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника-адвоката ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником подано на розгляд суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника обвинуваченого, 09 червня 2021 року.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за таких обставин:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії особливого періоду, займаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 3 ГШВ 1 ГШВ 6 ГШР 2 ГШБ військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.17, 65 Конституції України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ч.1 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.9,11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.1-4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, 07.09.2020 року о 09.00 год. до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин не з`явився та був відсутній на військовій службі по 21.09.2020 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений, ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000084 внесене до ЄРДР 29.09.2020 року, на підставі ст. ст. 468,469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України за вказаних обставин. Між обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором в угоді досягнута домовленість про застосування положення ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та на підставі ст. 53 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу розміром 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (6800 грн.). Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана обвинуваченим, його захисником та прокурором.
ОСОБА_3 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає: визнання обвинуваченим вини, активне сприяння у розкритті злочину, позитивну характеристику, розкаяння у скоєному, а також те, що неодноразово брав безпосередню участь у проведенні АТО/ООС, має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
Згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам кримінального провадження, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, твердження обвинуваченого про те, що він усвідомив свою вину у скоєному, про що жалкує, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами в угоді покарання не суперечить вимогам чинного законодавства, та дає суду підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого, який скоїв тяжке за ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, і запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та на підставі 53 КК України, вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу розміром 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.314, 372, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000084 внесене до ЄРДР 29.09.2020 року, укладену в присутності захисника 09 червня 2021 року.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, із застосувати положення ст. 69 КК України, у виді штрафу 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800,00 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1