Провадження № 1-кп/947/871/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860 від 29.05.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.04.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_4 29.05.2021 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля ДП «Одеський авіаційний завод», що в м. Одеса по просп. Небесної Сотні, 32а, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти із зовнішньої стіни бетонного паркану телефонний кабель ТПП эп 20х2х0,5 довжиною 16 метрів вартістю 1080 гривень, однак довести свій умисел до кінця та розпорядитись викраденим майном на свій власний розсуд ОСОБА_4 не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий біля паркану охороною підприємства, якою в подальшому було викликано працівників поліції.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 29.05.2021 року знаходячись біля Одеського авіаційного заводу намагався таємно викрасти телефонний кабель, але не зміг до кінця довести злочин, був затриманий охороною підприємства. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_4 визнав вину, його щире каяття у скоєному, таособу обвинуваченого який не одружений,має на утриманні трьох дітей, не працює, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, покарання не відбув, знов вчинив злочин умисний злочин, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_4 на вчинення умисних злочинів, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст.69, 75 КК України.
Процесуальні витрати згідно зі ст. 124 КПК України, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370-374,376, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 09.04.2021 року у вигляді одного місяця і остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяця.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання з 10.06.2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_4 під вартою з 10.06.2021 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1