В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/4957/20, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 16.03.2020р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сторожниця, Ужгородського району, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з неповною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
15 березня 2020 року близько 16 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на околиці села Часлівці Ужгородського району Закарпатської області, прагнучи викликати почуття страху перед собою, тобто діючи з метою залякування потерпілого, на ґрунті довготривалих неприязних стосунків, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_6 , один удар кулаком правої руки в обличчя, надалі заподіяв три удари рукою, стисненою в кулак, в область тулуба, від чого потерпілий почув різкий біль та впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 лежав на землі та не мав змоги підвестись, завдав останньому один удар ногою по лівій руці та один удар ногою в праву частину тулуба, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
На момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 виявлено накладну гіпсову лонгету на ліву кисть; згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , у нього виявлено закриту травму грудної клітки, множинні, фрагментовані переломи (8, 9, 10) ребер праворуч, внутрішньосуглобовий перелом проксимального метаепіфізу середньої фаланги 4-го пальця лівої кисті зі зміщенням, підвивих в проксимальному міжфаланговому суглобі 4-го пальця; згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді забійних саден лівого ліктьового суглоба та правої ключиці, множинних забійних саден спини, обличчя, на ногах могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки, затиснуті в кулак, та обуті ноги сторонньої людини й потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів, тому за цією ознакою відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності;згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , та консультації обласного спеціаліста тілесні ушкодження у вигляді множинних фрагментованих переломів (8, 9, 10) ребер праворуч могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки, затиснуті в кулак, та обуті ноги сторонньої людини і потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, тому за цією ознакою відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , та консультації обласного спеціаліста тілесні ушкодження у вигляді внутрішньосуглобового перелому проксимального метаепіфізу середньої фаланги 4-го пальця лівої кисті зі зміщенням, підвивиху в проксимальному міжфаланговому суглобі 4-го пальця могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або від ударяння об такі та потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, тому за цією ознакою відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; згідно з даними медичної документації за давністю виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 15 березня 2020 року, та могли виникнути за обставин, на які вказує потерпілий; згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , на момент отримання вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 міг перебувати як у вертикальному або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному або близькому до нього положенні, повернутий як передньою, так і задньою поверхнею тіла до джерела спричинення тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою, наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 28.04.2020 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України; виконати покарання передбачене угодою.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 28.04.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. Надав заяву відповідно до якої надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 28.04.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.2 ст. 122 КК України, є нетяжким злочином.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 28.04.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 28 квітня 2020 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2020 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки .
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1