В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000929 від 08.09.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, навчається на 3 курсі Білоцерківського аграрного університету, агробіотехнологічний факультет. Крім того є студентом 4 курсу навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

07 вересня 2020 року, близько 23 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «Honda СВ1000», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час руху проїзною частиною вулиці Ярослава Мудрого, неподалік будинку № 42 в м. Біла Церква Київської області, в смузі для руху в бік бульвара ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та п. 2.3 д) ПДР України, відповідно до якого «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та в порушення вимог п. 12.4 ПДР України, згідно з яким «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»» та п. 18.1 ПДР України, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до врегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека», рухався з перевищенням допустимої, швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху мотоцикла в межах дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра», внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми тулуба та кінцівок з розривом грудного відділу аорти та крововтратою. На це вказують: повний поперечний розрив аорти в ділянці її дуги на всю товщину стінки судини, із нерівномірними кровонапливними краями; наявність в навколоаортальній клітковині масивного темно-червоного кольору крововиливу; наявність рідкої крові та поодиноких темно-червоних згортків її 1000 смз) в правій плевральній порожнині; наявність рідкої крові та поодиноких темно-червоних згортків її (1000 см3) в лівій плевральній порожнині. Зазначені ушкодження заподіяні тупими предметами, виникли внаслідок наїзду мотоцикла на пішохода, за обставин вказаної дорожньо-транспортної пригоди, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Своїми діями, які виразилися у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 07 вересня 2020 року, близько 23 години 20 хвилин, він, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «Honda», виїхав зі сторони магазину «Ольвія» в напрямку центра міста в бік ТРЦ «Гермес». Під час руху проїзною частиною вулиці Ярослава Мудрого, в м. Біла Церква Київської області, в смузі для руху в бік бульвара ОСОБА_7 , рухаючись зі швидкістю близько 100 км/год, він почав здійснювати маневр обгону автомобіля «Daewoo Lanos», під час обгону помітив, що на пішохідному переході стоїть людина. Вживав всі заходи задля гальмування, проте збив чоловіка, який переходив по пішохідному переході. В подальшому його забрали до лікарні. Вказував, що дуже жалкує про те, що з його вини загинув молодий чоловік. Зазначив, що добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 150 000 грн. Також зазначав, що до цієї події в Києві порушив Правила дорожнього руху, напідпитку керував мотоциклом, за що на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розкаюється в скоєному, просить суворо не карати.

Допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої та дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

При обранні міри покарання суд бере до уваги пом`якшуючі обставини відповідно до ст. 66 КК України щире каяття.

Обтяжуючих обставин по справі відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його характеристику. Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що ОСОБА_4 раніше не судимий. Навчається на 3 курсі Білоцерківського аграрного університету, агробіотехнологічний факультет. Крім того є студентом 4 курсу навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Відповідно до характеристики заступника начальника КП БМР ЖЕК № 7 ОСОБА_9 , ОСОБА_4 за місцем свого проживання зарекомендував себе позитивно, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів на останнього не надходило. З відповіді філії ГСЦ МВС в Київській області вбачається, що ОСОБА_4 22.12.2018 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 з відкритою категорією «В». Під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до досудової доповіді ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є середніми. Згідно з висновком органу пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, ОСОБА_4 не становить високої небезпеки для суспільства. Покарання ОСОБА_4 у громаді можливе за умови здійснення постійного нагляду та проведення профілактичної роботи, а також застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторного кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_4 відшкодовано заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду, витрати на поховання в розмірі 150000 грн. Також просила суд не обирати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, вважає, що останній може виправитися без ізоляції від суспільства.

Суд, враховуючи враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, думку потерпілої, приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. На підставі п.п. 1,2 ч. 1 та п.п. 2,4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Речовий доказ: мотоцикл марки «Honda СВ1000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик утримання транспортних засобів в АДРЕСА_2 , володільцем якого є ОСОБА_4 залишити за ОСОБА_4 по приналежності.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 1307 грн 60 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/52212-ІТ від 02.11.2020 року; 1307 грн 60 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/52211-ІТ від 02.11.2020 року; 1634 грн 50 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № 12-1/2339 від 08.09.2020 року відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 та п.п. 2,4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ: мотоцикл марки «Honda СВ1000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик утримання транспортних засобів в АДРЕСА_2 , володільцем якого є ОСОБА_4 залишити за ОСОБА_4 по приналежності.

Стягнути з ОСОБА_4 1307 грн 60 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/52212-ІТ від 02.11.2020 року; 1307 грн 60 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/52211-ІТ від 02.11.2020 року; 1634 грн 50 коп процесуальних витрат у провадженні за проведення судової інженерно-технічної експертизи № 12-1/2339 від 08.09.2020 року відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим - з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дорслідження яких було визнано судом недоцільним вдповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1