Справа №№ 148/167/19
В И Р О К
Іменем України

20 квітня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000005 внесеного в ЄРДР від 03.01.2019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тульчина, жительки АДРЕСА_1 , гр. України, з вищою освітою, вдова, не працююча, судима:

- 28.01.1998, Тульчинським р/с по ст. 140 ч.2 КК УРСР до 2 р. п/в;

- 15.06.2000, Замостянським р/с м. Вінниці по ст. ст. 140 ч.2, 208, 42 КК УРСР до 4 р. п/в;

- 21.03.2000, Тульчинським р/с по ст. ст. 140 ч.2, ч.3, 42, 43 КК УРСР до 3 р. 2 міс. п/в;

- 21.02.2001, Замостянським р/с м. Вінниці, по ст. ст. 140 ч.2, 208, 42, 43 КК УРСР до 3 р. 6 міс. п/в;

- 02.04.2004, Тульчинським р/с по ст. 395 КК України до 1 міс. арешту;

- 23.12.2005, Ленінським р/с м. Вінниці по ст. 185 ч.3 КК України до 4 р. п/в, звільнена від покарання на підставі ЗУ «Про амністію»;

- 08.06.2006, Тульчинським р/с по ст. ст. 185 ч.2, 75 КК України до 4 р. п/в, з встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 06.05.2008, Тульчинським р/с по ст. 395 КК України до 2 міс. арешту;

- 05.10.2010, Ладижинським р/с по ст. 309 ч.1 КК України до 6 міс. арешту;

- 11.04.2013, Тульчинським р/с по ст. ст. 186 ч.2, 75 КК України до 4 р. п/в, з встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 17.12.2013, Вінницьким м/с по ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 4 р. 3 міс. п/в, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.06.2018 року відносно громадянки ОСОБА_4 , як відносно особи, яка засуджена за скоєння тяжкого злочину до позбавлення волі, якщо вона після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушує громадський порядок і права інших громадян або вчиняє інші правопорушення, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, облік якого розпочався з 27.06.2018 року та обрані обмеження, передбачені ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року у вигляді: заборони виходу з будинку за місцем проживання з 22:00 по 06:00 години наступної доби; з`являтись для реєстрації в територіальному органі Національної поліції чотири рази на місяць за місцем проживання; заборонити виїзд за межі місця постійного проживання без

дозволу поліції; заборони відвідування кафе, барів, ресторанів, та інших місць, де реалізують спиртні напої на розлив.

Будучи ознайомленою 17.08.2018 року під розпис із вказаною постановою та попередженою про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду 24.12.2018 року, не повідомивши органи Національної поліції та не отримавши відповідного дозволу, самовільно залишила місце постійного проживання, а саме АДРЕСА_1 і виїхала за межі Тульчинського району, Вінницької області до м. Вінниці, та повернулась до місця свого проживання 02.01.2019 року, чим порушила встановлені в постанові Збаразького районного суду Тернопільської області обмеження і правила адміністративного нагляду - заборону виходу з будинку з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин; заборону виїзду за межі Тульчинського району, Вінницької області без дозволу органів Національної поліції; реєстрацію в поліції - перший понеділок місяця на протязі робочого дня ( 24.12.2018 року та 31.12.2018 року не з`явилася на реєстрацію).

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України визнала повністю і суду показала, що дійсно 24.12.2018, вона знаючи про встановлення відносно неї адміністративного нагляду, залишила місце свого проживання та поїхала в м. Вінницю до знайомої з метою отримати одяг. Повернулась до свого місця проживання лише 02.01.2019. Обставини які вказані в обвинувальному акті, нею повністю визнаються та не оспорюються. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати. Завдані збитки відшкодовувала повністю.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, повне і беззастережне визнання вини обвинуваченим, роз`яснивши права і відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, оголошенням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил адміністративного нагляду, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і її дії вірно кваліфіковано за ст. 395 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також обсяг і характер вчиненого кримінально-караного діяння.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції визначеної ст. 395 КК України у виді арешту, яке остання повинна відбувати. В свою чергу призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні даного виду покарання, судом враховано, що обвинуваченою вчинено кримінальне правопорушення (проступок) передбачене ст. 395 КК України, який є закінченим 02.01.2019, тобто на час постановлення вироку пройшло більше двох років.

Відповідно до вимог ст. 49 ч. 1 п.1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Однак, за приписами частини третьої цієї ж статті визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В свою чергу, відповідно до представлених стороною обвинувачення доказів, зокрема обвинувального акту, затвердженого 21.12.2020, вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, а саме 06.11.2020.

Таким чином, перебіг строку давності переривається саме з 06.11.2020 року.

Приймаючи до уваги ті обставини, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення не виносилось питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, і остання перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 50, 65, 395 КК України, ст. ст. 369-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України і призначити їй покарання у виді двох місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: