Справа № 159/2166/20 Провадження №11-кп/802/384/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ,
В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Самари Ратнівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,
засуджено:
- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту у даному кримінальному провадженні умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 за таких обставин.
Так, він, 18.03.2020 року, близько 14 год 00 хв, на узбіччі біля перехрестя дороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» та вул.Відродження в м. Ковелі, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які склалися внаслідок словесної суперечки з ОСОБА_9 , умисно, долонею правої руки, наніс один удар в голову, в ділянку лівої вушної раковини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої вушної раковини, двобічної нейросенсорної приглухуватості, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченогоОСОБА_7 , які виразилися в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 вважає вирок незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, судом не взято до уваги показання працівників поліції, які підтвердили, що ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_9 , який словесно принижував честь і гідність ОСОБА_7 , вони спростовують покази потерпілого та його дружини ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_7 ударів ОСОБА_9 не наносив, конфлікт був виключно словесним. Потерпілий не скаржився на те, що ОСОБА_7 наносив йому удари. Вважає, медичну довідку №1666 травмпункту ЦРЛ Ковельського МТМО на основі якої проводилось експертне дослідження, як неналежний доказ в справі, оскільки в ній відсутній підпис лікаря та печатка медичної установи, який її видав. Просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 вважає вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.02.201 законним та обґрунтованим, судом надано належну оцінку всім обставинам. Просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та виклав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який пояснив про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.
Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції були дотримані.
Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд першої інстанції обґрунтовано прийняв такі докази.
Згідно показань обвинуваченого в суді першої інстанції, який хоча і не визнав своєї вини, однак пояснив, що 18.03.2020 року, близько 14 год 00 хв на узбіччі біля перехрестя дороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» та вул.Відродження в м.Ковелі, він мав вивезти з місця дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль, однак його наміри не сподобалися потерпілому ОСОБА_9 , який почав знімати на телефон і висловлювати образи, що ОСОБА_7 комусь служить. Дії ОСОБА_9 йому не сподобались, між ними виникла суперечка, в ході якої ударів потерпілому він не наносив.
Потерпілий ОСОБА_9 показав, що 18.03.2020 року , близько 14 год 00 хв, на узбіччі біля перехрестя дороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» та вул.Відроження в м.Ковелі, в момент коли ОСОБА_7 вивозив з місця дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль, фіксував на камеру обставини дорожньо-транспортної пригоди, ці дії ОСОБА_7 не сподобались, останній вийшов з автомобіля і умисно, долонею правої руки, наніс йому один удар по голові, в ділянку лівої вушної раковини.
Це підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку експерта №76 від 27.04.2020 року, у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої вушної раковини, двобічної нейросенсорної приглухуватості, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що утворились від дії тупих твердих предметів (можливо від удару рукою людини), в час, вказаний у постанові, в медичній документації та потерпілим і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». По тілу ОСОБА_9 було нанесено не менше одного удару. ОСОБА_9 був розміщений лівою вушною раковиною до травмуючого предмету. Вказані ушкодження утворитись внаслідок падіння потерпілого з висоти власного росту, при наданні тілу прискорення та без такого не могли.
Місцевий суд обґрунтовано поклав в основу доведення обвинувачення ОСОБА_7 висновок експерта. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердив свій висновок. Наявність у потерпілого тілесних ушкоджень експерт встановив на основі результатів огляду першого, які були відображені в медичній документації.
Даний висновок експерта піддавати сумніву у апеляційного суду немає підстав, як і не було підстав в місцевого суду визнавати даний доказ недопустимим з підстав зазначених в клопотанні обвинуваченим, оскільки експерт незалежно від даних відображених в довідці
№1666 від 18.03.2020, встановив належність у потерпілого тілесних ушкоджень, заподіяння яких ставиться обвинуваченому в провину.
Тому, аналізуючи показання потерпілого, свідків, висновок судово-медичного експерта в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, про те, що легкі тілесні ушкодження потерпілому були спричинені саме умисними діями обвинуваченого ОСОБА_7 під час виниклого конфлікту.
Наведеними доказами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невизнання ним вини у вчиненому злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України.
Твердження апелянта про те, що судом відхилено показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які дали покази в суді про наявність виключно словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, а взято до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого та зацікавленою особою, спростовуються дослідженими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є чіткими та послідовними і відповідають іншим матеріалам кримінального провадження. Крім того, дані свідки перед наданням пояснень суду, попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправильне показання і відмову від давання показань (а.с.47, 56).
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2021 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий
Судді