ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3624/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/791/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон матеріали кримінального провадження №0000750 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 серпня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білозерського районного судуХерсонської області від 11 червня 2021 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що прокурором не надано будь-яких доказів, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення його від суду або вдатися до таких дій, відсутні будь-які докази, які б підтверджували можливість впливу обвинуваченого на свідків, що не допитані у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, просить звернути увагу на дані, які характеризують його, а саме соціальний статус, наявність матері похилого віку, стан здоров`я, негативні умови тримання його під вартою в СІЗО м.Миколаїва.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 121 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.
Так, виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя і здоров`я людини, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Беззаперечно, колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, офіційно не працевлаштований, законне джерело доходів відсутнє, за місцем проживання характеризується негативно.
На думку колегії суддів, вищезазначена характеристика ОСОБА_5 дає достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості вчиненого злочину, чи впливати на свідків кримінального провадження, які залишаються не допитаними та є мешканцями с. Микільське, тобто проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим.
Зазначені вище обставини справи виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для зміни виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що у обвинуваченого є мати похилого віку і потребує його догляду, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі посилання обвинуваченого жодним чином не доведено.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11.06.2021 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 09 серпня 2021 року включно, - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4