Справа № 305/831/19
Провадження №1-кп/307/794/20
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

12 березня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2
секретар судового засідання ОСОБА_3
за участю: прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2018 року за №0001010 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2018 року за №0001010 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.
Ухвалою колегії суддів Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, строком до 15 березня 2021 року.
11 березня 2021 року, через канцелярію суду, надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

В судовому засідання прокурор просив продовжити відносно нього строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, з тих підстав, що строк тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати. Клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.348 КК України - вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і за який ОСОБА_5 може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі. Враховуючи наведене, є всі підстави вважати, що інший вид запобіжного заходу буде недостатньо ефективним для запобігання вказаних ризиків порівняно із триманням під вартою, і незабезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та їх представник ОСОБА_11 , в судове засіданя не з`явилися.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, у зв`язку з відсутністю головуючого судді ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, судді приходять до наступного висновку.
Згідно з абз. 1 п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості розгляду окремих питань під час судового провадження.
Абзацом 5 п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
У відповідності до ч.1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.11.2018 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на строк до 13 січня 2019 року. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався судом.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, являється розлученим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Натомість, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження потерпілі та свідки ще не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілих та свідків.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому строк дії запобіжного заходу слід продовжити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л И:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 10 травня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2