Справа № 939/346/20
УХВАЛА
Іменем України

19 травня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянці Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 03 серпня 2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 24 листопада 2020 року, та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 16 січня 2020 року, які об`єднані в одне провадження, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружні Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувальних актів, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 січня 2020 року, приблизно, о 17-й годині, в с. Дружня Бородянського району Київської області він, перебуваючи навпроти відділення "Укрпошти", розташованого по вул. Залізничній, 3Д, побачив на землі під деревом блістерну упаковку, в якій знаходилося дві таблетки круглої форми, і, будучи обізнаним, внаслідок свого досвіду вживання наркотичних засобів про те, що дана речовина є нарковмісною, вирішив її незаконно придбати та зберігати для власного вживання.Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, перебуваючи у тому ж місці в той же час, обвинувачений ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків у виді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, будучи обізнаним про те, що дві таблетки круглої форми у знайденій ним блістерній упаковці є нарковмісними, підібрав її та помістив до бокової кишені своєї сумки, таким чином вчинивши незаконне придбання наркотичного засобу та зберігав при собі в кишені до 17-ї години 20 хвилин 15 січня 2020 року, коли блістерну упаковку із двома таблетками круглої форми, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,04 грама було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_4 поблизу будинку АДРЕСА_1 працівниками поліції.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що за вироком Бородянського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Копію вироку, після його проголошення, 19 серпня 2019 року вручено засудженому ОСОБА_4 , про що останнім складено розписку. В цей день у приміщенні Бородянського районного суду ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документу про сплату штрафу.20 вересня 2019 року Бородянським районним судом Київської області до Бородянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області надіслано для виконання копію вироку суду від 19 серпня 2019 року та розпорядження у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_4 , після набрання вироком Бородянського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року законної сили, у визначений законом строк та станом на 25 вересня 2020 року, діючи умисно, маючи на меті ухилитися від призначеного Бородянським районним судом Київської області покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, будучи повнолітньою, працездатною особою, без поважних на те причин штраф не сплатив, про причини несплати штрафу не повідомив, таким чином своєю бездіяльністю, ухилився від виконання вироку Бородянського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, отримавши таблетки "Метадон-ЗН" як стаціонарний хворий на підставі листка призначень наркотичних засобів, 25 вересня 2020 року, приблизно, о 17-й годині 45 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи попередню домовленість з ОСОБА_6 (особа, дійсні анкетні дані якої змінено відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві") про вартість, кількість, час, місце та спосіб збуту останній наркотичного засобу, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів та заподіяння шкоди здоров`ю населення, незаконно збув за грошові кошти в сумі 300 гривень готівкою (5 купюр номіналом 50 грн, 2 купюри номіналом 20 грн, 1 купюра номіналом 10 грн) ОСОБА_6 , шляхом передачі із рук в руки чотири таблетки білого кольору "Метадон-ЗН", які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою метадону (фенадону) в чотирьох таблетках 0,080 грама, які остання 25 вересня 2020 року видала працівникам поліції.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2020 року, і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 був продовжений строк тримання під вартою до 25 грудня 2020 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 17 грудня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2021 року і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 березня 2021 року і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у раніше визначеному розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2021 року і при цьому також був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у раніше визначеному розмірі 105100 гривень

До суду надійшло клопотання від прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання його під вартоюстроком на шістдесят днів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою підтримав, обґрунтовуючи його тим, що на даний час ризики та обставини, які були враховані при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , не зменшилися, зокрема, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності він може переховуватися від суду тавчиняти інші кримінальні правопорушення. Оцінюючи в сукупності всі обставини, такі як тяжкість покарання, що йому загрожує, відсутність тісних соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання, враховуючи, що ОСОБА_4 має негативну характеристику, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на момент перебування на волі будь-якого місця роботи не мав, джерел для існування не має, враховуючи також систематичний характер виникнення у ОСОБА_4 злочинного умислу, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Вислухавши думку захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення заявленого прокурором клопотання і просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, зокрема, на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який поклався на розсуд суду, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справіта переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що кількість, тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи репутацію та дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не має постійної роботи, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в межах шістдесяти діб.

Водночас, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.
З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового стану обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в раніше визначеному розмірі 105100 гривень.
Також, враховуючи, що застава може бути внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 17 липня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень, яка може бути внесена в національній грошовій одиниці протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (Отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача: UA 0018661).
У разі внесення застави покласти наОСОБА_4 такі обов`язки:прибувати за кожною вимогою до суду;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, які він зобов`язаний виконувати з моменту звільнення з під варти, внаслідок внесення застави, застава звертається в дохід держави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_9