Справа № 932/2810/21
Провадження № 1-кс/932/1490/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна звернувся власника майна ОСОБА_3 , в обгрунтування якої зазначає, що в ніч з 18 на 19 березня 2021 року, на прос. Б. Хмельницього в м. Дніпро він рухався на належному йому автомобілі «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, після цього його доставили до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області, де у нього були відібрані пояснення. Згодом він був звільнений, однак автомобіль йому не повернули. З яких підстав вилучили його автомобіль він не знає, як і номер кримінального провадження, в межах якого вилучено автомобіль, протокол вилучення майна йому не вручався. Він звертався до слідчого із вимогою повернути майно, однак така вимога залишилась проігнорованою.

Як наслідок, просить зобов`язати слідчого повернути вилучене у нього майно.

В попередньому судовому засіданні, що мало місце 14.04.2021 року скаржник та його представник вимоги скарги підтримали, надали пояснення аналогічні її доводам, вказують, що автомобіль арештованим не був та досі власнику не повернутий.

В судове засідання, відкладене на 19.04.2021 року, скаржник та його представник не з`явились, подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

В попередньому судовому засіданні, що мало місце 14.04.2021 року, слідчий щодо скарги заперечив, вказує, що вирішення питання щодо повернення майна входить до компетенції прокурора, а не слідчого, вказує, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки ним ОСОБА_4 перекрив дорогу іншому автомобілю, вчиняв хуліганські дії, а потім на ньому зник з місця події. Зазанчає, що 22.03.2021 року орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, однак ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 22.03.2021 року клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків. Вказану ухвалу слідчий отримав лише 14.04.2021 року. В задоволенні скарги просить відмовити.

В зв`язку з наданими поясненнями, розгляд скарги відкладено з метою витребування матеріалів клопотання про арешт майна від 22.03.2021 року.

В судове засідання, відкладене на 19.04.2021 року, слідчий не з`явився, хоча належнм чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, причин неявки не повідомив.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Заслухавши попередньо надані доводи скаржника, його представника та слідчого, дослідивши надані документи та матеріали клопотання слідчого про арешт майна від 22.03.2021 року, слідчим суддею встановлено наступне.

Відділенням поліції №7 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 19.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання про арешт майна від 22.03.2021 року, як вказував слідчий, ймовірно могли мали місце хуліганські дії, які було вчинено двома особами, що в свою чергу використовували автомобіль Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 , як знаряддя вчинення злочину, заблокували рух потерпілому, вчинили відносно потерпілого ОСОБА_6 хуліганські дії, та використовуючи автомобіль Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 , покинули місце вчинення злочину. В подальшому місце знаходження причетних до вчинення злочину осіб було встановлено, та автомобіль Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 , було зупинено, особами причетними до вчинення злочину являються ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначав у клопотанні слідчий, 18.03.2021 року, в період часу з 23 год. 40 хв. по 00 год. 10 хв. (19.03.2021) старшим слідчим СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького біля буд.111, в ході якого у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено: автомобіль Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 , який являється знаряддям вчинення злочину; ключі до автомобілю Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а саме автомобілю Fiat Doblo д.н. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 22.03.2021 року клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки таке подане з пропуском строку, встановленого законом.

Згідно протоколу огляду від 18.03.2021 року слідчим було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Дніпро, проспект Б. Хмельницького, 111, в ході огляду вилучено: «зазначене у протоколі тех.. паспорт (свідоцтво про реєстрацію т/з), речовина бурого кольору з дверей (змив)».

Про факт вилучення автомобіля Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_1 , в протоколі огляду нічого не вказано.

В матеріалах клопотання відсутній будь-який інший документ, який підтверджує факт вилучення слідчим автомобіля.

Разом з тим, слідчий не заперечував, що автомобіль утримується органом досудового розслідування.

Згідно реєстраційних документів на автомобіль, власником такого є скаржник - ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, з поміж іншого, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Так, ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, за положеннями ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

За положеннями ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно вимог ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено : за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вже було зазначено, слідчим не було представленого жодного доказу, який би засвідчував факт вилучення автомобіля. В наявних протоколах огляду, вказаний автомобіль не зазначається, як такий, що був вилучений під час огляду.

Відтак, відсутність будь-якого процесуального документу, що засвідчує факт вилучення у встановленому КПК України порядку майна, свідчить про те, що майно утримується органом досудового розслідування безпідставно.

Питання арешту майна вирішеним не було, хоча жодних перешкод у сторони обвинувачення для цього не було.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлена скарга є підставною та підлягає до задоволення, а майно відповідно - поверненню його володільцю.

Керуючись ст. 2, 7-9, 16, 1697-169, 171, 173, 236, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати слідчих Відділення поліції №7 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, що входять до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000120 від 19.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повернути ОСОБА_3 вилучений у нього 19 березня 2021 року автомобіль марки Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1