КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/6550/20
Провадження №11-кп/824/1434/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ "Київський слідчий ізолятор" матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и л а :

Ухвалою підготовчого судового засідання Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України призначено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Васильківського міськрайонного суду Київської області 04 січня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.
Цією ж ухвалою задоволено клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 діб тобто до 21.02.2021 року включно.
Визначено ОСОБА_6 розмір застави достатній для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , врахував наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого від обвинувачується; його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зав`язків обвинуваченого, який не одружений, дітей та інших утриманців не має, до затримання офіційно не працевлаштований, його майновий стан, те, що він раніше судимий за вчинення злочину проти власності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №362/6550/20 в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 60 (шістдесят) днів з визначеним розміром застави у сумі двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід з визначенням нижчою розміру застави.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Захисник вказує на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Також апелянт вказує на те, що відповідно до пункту 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

Крім цього захисник зазначає, що у відповідності до частини З статті 183 Кримінального процесуального кодексу України суд при постановленні ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апелянт вказує на те, що суд встановив ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КГ1К України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому, на переконання апелянта, суд першої інстанції при визначені розміру застави застосував найвищу допустиму межу розміру застави, що є непомірною для обвинуваченого та його родичів. Обставинами кримінального правопорушення та необхідність у її застосуванні в такому розмірі не доведена стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого в обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів контрольного провадження, в провадження Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001773, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

24 грудня 2020 року в підготовчому судовому засідання прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду з метою ухилення останнього від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської 24.12.2020 року задоволено клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 діб тобто до 21.02.2021 року включно з визначенням розміру застави, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо наявності підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегії судді, ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою було вирішено на етапі підготовчого провадження судового провадження у перший інстанції. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України, який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачає до 6 років позбавлення волі.
Суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів, останній раз був засуджений 12.03.2015 вироком суду за вчинення злочину проти власності до покарання у виді позбавлення волі та був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково у 2018 році, однак, маючи не зняту і не погашену судимість, знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, що викликає сумнів в тому, що він став на шлях виправлення і, перебуваючи на волі і маючи реальну можливість, не вчинить іншого кримінального правопорушення, і як наслідок обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і обрав ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах двох місяців.
З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З врахуванням наведеного, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, всупереч доводам апеляційної скарги, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Питання ж про допустимість, належність та достатність доказів сторони обвинувачення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого має вирішуватись судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не можуть забезпечити уникнення ризиків та виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний обвинуваченому запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик чого є реальним та дійсним.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про непомірність визначеної судом застави, то на переконання колегії суддів вони є необґрунтованими, оскільки з огляду на те, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави йому визначений у межах, передбачених ст. 182 КПК України, суд першої інстанції досить повно та обґрунтовано навів у судовому рішенні мотиви визначення застави саме у такому розмірі, врахувавши практику ЄСПЛ.
Таким чином, рішення суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Ухвалу підготовчого судового засідання Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року в частині застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб тобто до 21.02.2021 року включно з визначенням розміру застави достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4