Справа № 509/2479/21
УХВАЛА

27 травня 2021 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001227 від 17.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка Болградського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21 травня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Одеської обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 186 КК України.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, а саме ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.12.2020 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.01.2021 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.12.2020 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою застосувано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 лютого 2021 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.02.2021 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб до 18.03.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2021 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб до 18.04.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.04.2021 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб до 18.05.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.05.2021 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 31.05.2021 року.

Ухвалою судді від 24 травня 2021 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні було вирішено ряд клопотань та скаргу учасників судового провадження, а саме: клопотання захисника ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів, яке подане під час підготовчого судового засідання; клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 від 27.05.2021 року; клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 від 27.05.2021 року; скаргу захисника ОСОБА_5 від 27.05.2021 року на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні.

Стосовно клопотання захисника ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів судом встановлено наступне.
Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_5 подано клопотання про витребування доказів в порядку п.4 ч.2 ст.315 КПК України, яке по своїй суті є клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. В прохальній частині захисник просить надати тимчасовий доступ та можливість ознайомлення з можливістю виготовлення копій документів, в тому числі у паперовому та електронному вигляді, які перебувають у володінні Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська. 5 м. Одеса, 65044), що містять відомості стосовно фізичних осіб-підприємців ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

- облікових справ фізичних осіб - підприємців;

- витягів з реєстру платників єдиного податку зі змінами з 2018 року;

- податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця з додатками за 2018-2019 роки;

- податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку з додатками (форма №1ДФ) за 2018-2019 роки;

- звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з додатками за 2018-2019 роки;

- відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2019 роки з зазначенням джерела доходу.

В обгрунтування поданого клопотання захисник посилається на те, що за обставинами справи потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є самозайнятими особами та 17.12.2020 року мали при собі велику суму коштів у розмірі біля 20 тис. доларів США. За відкритими матеріалами - останні мали у розпорядженні вказані кошти, які є доходами від підприємницької діяльності.

На стадії досудового розслідування захист направив запит та отримав відповідь з ГУ ДПС в Одеській області, якою із посиланням на діюче законодавство відмовлено надавати доступ до інформації щодо перебування на обліку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за останні три роки. У подальшому захист звернувся до слідчого судді із клопотання про тимчасовий доступ. Наразі стадія досудового розслідування завершена, та відповідно захист не отримав доступ до вказаних матеріалів. Проте, вказані матеріали є важливим для з`ясування майнового стану потерпілих, перевірки наявності грошових коштів у сумі 20 тис. доларів США станом на 17.12.2020 року та з`ясування власника вказаних коштів, оскільки за наявною інформацією ОСОБА_7 є боржником за кредитним договором.

З метою перевірки та уточнення відомостей, щодо наявності грошових коштів, з метою повного, об`єктивного розгляду справи, маючи на меті в подальшому використати зазначені докази у кримінальному провадженні, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, що містять інформацію з обмеженим доступом щодо майнового стану потерпілих.

Без отримання доступу до вказаної інформації неможливо встановити походження грошових коштів, їх перебування у потерпілих 17.12.2020 р.

У випадку отримання тимчасового доступу до вказаних документів, інформація, яка в них міститься може бути використана як доказ. Іншим способом отримати вищезазначену інформацію не надається можливим.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечив проти даного клопотання захисника, посилаючись на те, що потерпілі в даному кримінальному провадженні фізичні особи-підприємці не повинні доводити звідки у них були такі кошти, на склад злочину це не впливає. Таке клопотання захисником на досудовому розслідування не подавалося. Вважав клопотання захисника про тимчасовий доступ до речей і документів передчасним та просив залишити його без задоволення.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали клопотання суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Частина друга вказаної статті встановлює перелік відомостей, які зазначаються у такому клопотанні, в тому числі: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні (п.5 ч.2 ст.160 КПК України); можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю (п.6 ч.2 ст.160 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

При розгляді даного клопотання захисником ОСОБА_5 не доведено суду, що самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання їх як доказів в даному кримінальному провадженні.

Посилання захисника на важливість з`ясування майнового стану потерпілих станом на 17.12.2020 року та з`ясування власника коштів не містять обгрунтування про те, яке доказове значення матимуть зазначені в клопотанні документи.

На переконання суду встановлення власника коштів, які були предметом незаконного заволодіння, та підтвердження інформації, що одна із потерпілих ОСОБА_7 є боржником за кредитним договором, не може бути предмет розгляду та дослідження в даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів слід відмовити.

Стосовно клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу судом встановлено наступне.
27.05.2021 року прокурором ОСОБА_3 подано до суду клопотання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор", без визначення розміру застави.

Своє клопотання прокурор обгрунтовує тим, що під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 186 КК України, за якими останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/7732/20 від 19.12.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 15 лютого 2021 року, із визначенням застави у розмірі 181 600 гривень.

У зв`язку зі внесенням застави, підозрюваного ОСОБА_4 21.12.2020 звільнено із під варти.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2021 року (провадження № 11-сс/812/61/21) ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєві від 19 грудня 2020 року скасовано та постановлено нову ухвалу відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 15 лютого 2021 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/7732/20 від 12.02.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18 березня 2021 року (включно).

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/7732/20 від 18.03.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18 квітня 2021 року (включно).

Ухвалами слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/7732/20 від 16.04.2021 продовжено строку досудового розслідування до п`яти місяців та строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 також до до п`яти місяців, тобто до 18.05.2021 (включно).

У подальшому ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/7732/20 від 12.05.2021 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 31.05.2021 (включно).

На теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом, не зменшились, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченими п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

У разі обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній, в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

Так, перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає його можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 спроможній продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення та наявність всіх ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_4 , стан здоров`я за яким останній придатний до знаходження в місцях ізоляції від суспільства, наявність зав`язків у правоохоронних органах та інші обставини, які прямо вказують на неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

27.05.2021 року захисником ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, розглянувши можливість визначити заставу як альтернативу, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Своє клопотання захисник ОСОБА_5 обгрунтовує тим, що вважає, що затримання підозрюваного ОСОБА_4 вручення останньому повідомлення про підозру та ряд інших процесуальних дій слідчого відбулось з порушеннями чинних норм кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим такі докази слід визнати недопустимими.

Крім того, ОСОБА_4 тримається в слідчому ізоляторі з 17.12.2020 року по 21.12.2020 року та з 15.01.2021 року по теперішній час, у зв`язку з чим під час провадження досудового розслідування на протязі майже шести місяців обмежено права та свободи, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості.

На думку захисника, на даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Тяжкість покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу оскільки в рамках розгляду справи - ОСОБА_4 не погоджується лише із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 186 КК України. Захист вважає, що вказана кваліфікація є завищеною, не підтверджується у цій частині об`єктивно матеріалами справи. Вважає, що в діях ОСОБА_4 наявний інший склад, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, з огляду на вивчені матеріали досудового розслідування.

По-перше, ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, має постійне місце проживання та реєстрації в Одеській області та у місті Одеса, де останній мешкає постійно. Заслуговує на увагу й факт перебування під дією запобіжного заходу у вигляді застави протягом періоду часу з 21.12.2020 по 15.01.2021 - маючи реальну можливість переховуватись ОСОБА_4 не вчинив навіть й спроби цього. За встановленими органом досудового розслідування обставинами. ОСОБА_4 з`явився до Миколаївського апеляційного суду достеменно знаючи, що його може бути заарештовано, не втік і не переховувався. На думку захисту, свідчить про відсутність вказаного ризики та не доведення його існування на теперішній стадії. Вважає, що нівелювати вказаний ризик цілком можливо шляхом застосування іншого альтернативного запобіжного заходу у вигляді - домашнього арешту, або визначення розміру застави до ОСОБА_4 , що знаходить підтвердження об`єктивними встановленими фактичними даними.

По-друге, ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та долучені до матеріалів провадження органом досудового розслідування та наразі переходимо до іншої стадії кримінального провадження. Враховуючи функціональні навики підзахисного - неможливо також стверджувати про наявність у останнього професійних навиків, які б дозволяли останнього це зробити. За встановленими даними - останній до 28.01.2021 року перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, - тобто в силу професії є звичайним патрульним, доступу до речових доказів не має і ніколи не мав. З 28.01.2021 року взагалі звільнений з органів поліції.

По-третє, ОСОБА_4 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта так як під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблені висновки експертів, які знаходяться в матеріалах провадження. Зазначені матеріали перебувають у сторони обвинувачення.

По-четверте, ОСОБА_4 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та за час проведення досудового розслідування не вчиняв навіть й спроби цього, оскільки не погоджується із правовою кваліфікацією своїх дій.

По-п`яте, ОСОБА_4 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Фактично останній позбавлений можливості продовжити вчиняти зазначений злочин - оскільки з 17.12.2020 усі дії у тому числі ОСОБА_4 виконано. Притягається до кримінальної відповідальності вперше, відомостей про те, що він є підозрюваним у інших кримінальних правопорушень - не має.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, підстав стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

При цьому, захисник зауважує, що ОСОБА_4 мешкає за однією і тією ж самою адресою як і до затримання, нікуди не збирається покидати чи залишати адресу проживання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачення ОСОБА_4 підтримав повністю з викладених в ньому підстав. Крім того, повідомив, що обвинувачений ОСОБА_4 не надає жодної інформації стосовно ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), який перебуває в розшуку. Обвинувачений ОСОБА_4 матиме можливість знайти його та узгоджувати з ним позиції по справі. Також стало відомо, що родичі обвинуваченого погрожували потерпілим.

Проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечував.

Представник потерпілих ОСОБА_8 повністю погодився з позицією прокурора, просив задовольнити клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також повідомив, що зі слів потерпілих йому стало відомо, що батько обвинуваченого ОСОБА_10 прийшов до потерпілих на ринок "7-й кілометр", за місцем здійснення підприємницької діяльності потерпілими, і почав погрожувати їм фізичною розправою, якщо його сина посадять. Камери відеоспостереження все зафіксували. Потерпілі мають намір звертатись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення по даному факту.

Потерпіла ОСОБА_6 погодилася з позицією свого представника та повідомила, що дійсно до неї на ринок приходив батько обвинуваченого та пропонував домовитись, на що вона відмовилась. Потім він почав погрожувати їй фізичною розправою, якщо його сина посадять.

Потерпіла ОСОБА_7 погодилася з позицією свого представника та прокурора, а також повідомила, що про наявність погроз з боку батька обвинуваченого вона дізналася від своєї сестри потерпілої ОСОБА_6 . Очевидцем даних погроз не була.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність існування ризиків з підстав, викладених у письмовому клопотанні про зміну запобіжного заходу. Стосовно тяжкості кримінального правопорушення вважав це не є предметом розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, обвинуваченим відшкодована у повному обсязі. Стосовно повідомлень учасників провадження щодо погроз з боку батька обвинуваченого, захисник пояснив, що вважає такі висловлення голослівними, оскільки з будь-якими заявами потерпілі з цього приводу до правоохоронних органів не звертались. Крім того, будь-які твердження щодо погроз не стосуються дій самого обвинуваченого. Просив відмовити в клопотанні прокурора та задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з підстав викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали клопотань суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 20.05.2021 року в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 186 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні частково доведені ризики, зазначені в клопотанні про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, зазначаючи про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовано послався на ризики, які передбачено п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі матиме можливість:

- переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки можливо припустити, що обвинувачений зможе шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо змушувати до дачі неправдивих показів при розгляді справи та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями прокурора про наявність ризиків, передбачених п.2 п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони висловлені у формі припущення.

Суд погоджується із стороною захисту, що обвинувачений ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та долучені до матеріалів провадження органом досудового розслідування та наразі досудове розслідування завершено.

Доказів, які б свідчили, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не представлено, як і не зазначено яким саме чином (у якій формі) обвинувачений ОСОБА_4 зможе здійснювати таке перешкоджання.

Щодо можливості продовження обвинуваченим кримінального правопорушення стороною обвинувачення також не доведено, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є закінченим 17.12.2020 року. Обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності вперше, відомості про те, що він є підозрюваним чи обвинуваченим у інших кримінальних правопорушень - відсутні.

Стосовно тверджень сторони обвинувачення щодо існування погроз потерпілим від батька обвинуваченого, суд ставиться критично, оскільки не представлено жодних доказів на підтвердження даної інформації, потерпілі з відповідною заявою до правоохоронних органів не звертались. Крім того, суд вважає дані твердження такими, що не стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 , та не можуть впливати на вирішення питання судом щодо обрання чи зміни запобіжного заходу стосовно обвинувачениго ОСОБА_4 .

Крім наявності вказаних ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, на час імовірного вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Враховуючи важливість займаної обвинуваченим посади в системі правоохоронних органів, які покликані захищати права та законні інтереси громадян України, встановлені на даний час органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , а саме те, що він ймовірно за попередньою змовою з іншою особою ретельно готувався до вчинення грабежу, що включало планування дій, спостереження за суб`єктами грабежу, підготовку знарядь до його вчинення, а також з урахуванням обставин пограбування, який ймовірно вчинений із застосуванням насильства, суд доходить висновку, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти встановленим ризикам.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України немає.

Виходячи з наведеного, враховуючи тяжкість наслідків вчиненого злочину, наявність ризиків, зазначених у п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості скоєного, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи встановлені при розгляді клопотання підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , імовірно вчинено із застосуванням насильства.

Стосовно скарги захисника ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого судом встановлено наступне.
27.05.2021 року захисником ОСОБА_5 подано скаргу на бездіяльність слідчого у даному кримінальному провадженні. В своїй скарзі захисник просить визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні щодо нездійснення обов`язків, передбачених ч.4 ст. 208 КПК України, ч.4 ст. 213 КПК України при затриманні ОСОБА_4 , що мало місце 17.12.2020 року у період часу з 06 год. 12 хв. по 11 год. 55 хв. неправомірною. Також просить визнати істотним порушення права на захист при затриманні ОСОБА_4 у період часу з 06 год. 12 хв. по 11 год. 55 хв. 17.12.2020 року нездійснення обов`язків, передбачених ч.4 ст. 208 КПК України, ч.4 ст. 213 КПК України.

Свою скаргу захисник обгрунтовує тим, що вважає, що затримання підозрюваного ОСОБА_4 відбулось з порушеннями чинних норм кримінально-процесуального законодавства, які є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим такі докази слід визнати недопустимими.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 свою скаргу підтримав з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги захисника, посилаючись на те, що питання розгляду даної скарги не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, питання стосовно визнання доказів неналежними чи недопустимими є передчасним, всім доказам надається оцінка судом після їх дослідження в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали скарги суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можливість оскарження яких не передбачена частиною першою цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Частиною 3 ст. 303 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті, а саме: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.
Разом з тим, підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 314 та ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Таким чином, під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення органу досудового розслідування, зокрема визнавати неправомірною бездіяльність слідчого щодо нездійснення його обов`язків при затриманні та невиконання ним вимог ч.4 ст.208, ч.4 ст.213 КПК України, оскільки відповідно до ст. 314 - 316 КПК України з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження. Отже, викладені у вказаній скарзі факти та обставини не можуть бути предметом дослідження судом під час підготовчого судового засідання.
Зважаючи на викладене, суд вважає дану скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню.
При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.
Будь-яких інших клопотань від учасників судового провадження до суду не надходило та в підготовчому судовому засіданні заявлено не було.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.
Отже, судом не встановлено перешкод для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, а тому суд вважає за можливе призначити судовий розгляд, який проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 160-163, 176-178, 183, 194, 196, 197, 303, 314, 315-317, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 липня 2021 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню та припиняє свою дію 26 липня 2021 року.

В клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Скаргу захисника ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

В клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001227 від 17.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 186 КК України, на 09.06.2021 року о 15:00 год. у залі Овідіопольського районного суду Одеської області.

Проведення судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих та їх представника.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в частині відмови у зміні запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.06.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1