Справа № 137/83/21
Провадження №11-кп/801/465/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03.01.2021,
за апеляційною скаргою прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021, якою:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
-звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Судовим рішенням встановлено, що 02.01.2021 о 13 год. 25 хв. водій ОСОБА_7 рухаючись за кермом автомобіля марки Pegeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , на 247 км. автодороги М-12, а саме спецпост «Літин», був зупинений працівниками поліції БУУПП у Вінницькій області ДПП за порушення правил дорожнього руху.
На вимогу працівників поліції відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» пред`явити посвідчення водія, на підставі якого ОСОБА_7 здійснював рух на зазначеному транспортному засобі, останній, знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, надав для перевірки працівникам поліції БУПП у Вінницькій області ДПП вказане посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_7 від 15.11.2017 року, таким чином, використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-21/742-ТД від 19.01.2021 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального проступку, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.
В судовому засіданні 25.02.2021 обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Одночасно зазначив, що він негативно оцінює кримінальне правопорушення та активно сприяв його розкриттю.
Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала та вважала за можливе звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки останній вчинив вперше кримінальний проступок, активно сприяв його розкриттю щиро розкаюється у вчиненому.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане 15 листопада 2017 центром № 6841 який поміщено до спецпакету Експертної служби МВС України № 5469883 та знаходиться на відповідальному зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області залишено при матеріалах кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021 стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.Вказати у резолютивній частині ухвали про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-21/742-ТД від 19.01.2021 в сумі 2615 грн. 20 коп. В решті просить ухвалу Літинського районного суду Вінницької області залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, в порушення вимог ст. 370, ч. 1 ст. 126 КПК України, не вирішив питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат. При цьому, обвинувачений клопотань про звільнення його від оплати процесуальних виплат чи зменшення їх розміру не заявляв. Разом з тим, суд у своєму рішенні при покладені процесуальних витрат за проведення експертизи на рахунок держави, не аргументував чому він саме прийняв таке рішення, не стягнувши їх з обвинуваченого. А тому прокурор вважає, що процесуальні витрати підлягають стягненню саме з обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте до суду апеляційної інстанції не з`явився. Разом з тим, надіслав суду заперечення на апеляційну скаргу, у яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зазначив, що в судовому засіданні місцевого суду прокурор не просила суд стягнути з нього процесуальні витрати за проведення експертизи. Також слід врахувати, що він непрацюючим, що унеможливлює сплати такої значної суму як 2615, 20 грн., а тому рішення суду про віднесення даних витрат з держави на його думку є правильним. Таким чином відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.
Зокрема, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, Літинський районний суд Вінницької області, у порушення вимог ст. 126 КПК України, помилково не прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення судово-технічної експертизи, безпідставно звільнивши останнього від їх сплати та віднісши дані витрати на рахунок держави.

Як вбачається з обвинувального акта, розмір процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-21/742-ТД від 19.01.2021 становить 2615,20 грн., що також підтверджується наданою прокурором до матеріалів кримінального провадження довідкою Вінницького НДЕКЦ до висновку експерта від 19.01.2021 № СЕ-19/102-21/742-ТД.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, тобто кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експерта, виключно обвинувальним вироком.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 598/1781/17.

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що зазначене питання може бути вирішено й ухвалою, суд повинен вирішити питання про розподіл таких судових витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

При цьому, згідно ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Тільки у такому разі, як передбачено ч. 3 ст. 119 КПК України, суд має право у своєму рішенні (вироку чи ухвалі) вказати про компенсацію судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, як вбачається з доводів апеляційної скарги прокурора та з оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції питання про звільнення ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував. Обвинувачений клопотань про звільнення його від оплати процесуальних виплат чи зменшення їх розміру не заявляв. Суд у своєму рішенні при покладені процесуальних витрат за проведення експертизи на рахунок держави, не аргументував чому він саме прийняв таке рішення, не стягнувши їх з обвинуваченого. У зв`язку з цим, апеляційний суд також не може погодитись із поданими ОСОБА_7 запереченнями на апеляційну скаргу. За таких підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що процесуальні витрати у такому випадку підлягають стягненню саме з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема статей 119, 126, 370, 372 КПК України, які перешкодили йому постановити законну та обґрунтовану ухвалу, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021 ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-21/742-ТД від 19.01.2021 в сумі 2615 грн. 20 коп.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4