Провадження № 1-кп/638/173/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0004889 від 03.09.2013 у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у м. Харкові, громадянки України, українки, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

06.12.2013 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0004889 від 03.09.2013 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в тому, 09.02.2007 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей, згідно якого ОСОБА_10 позичала ОСОБА_4 гроші у сумі еквівалентній 16.500 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 також був укладений договір застави транспортного засобу, за яким ОСОБА_4 передає належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.п. НОМЕР_1 2000 р.в., ОСОБА_10 в якості застави, якою забезпечується виконання зобов`язань позики. Договором застави транспортного засобу передбачалась заборона для ОСОБА_4 щодо відчуження предмета застави, а саме автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 , а також виникнення права звернення ОСОБА_10 на даний автомобіль у випадках невиконання зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_10 , та добровільну передачу ОСОБА_4 предмету застави та документів на нього ОСОБА_10 .

Після укладення договору позики та застави транспортного засобу ОСОБА_4 не виконала умов договору позики перед ОСОБА_10 , у зв`язку з чим остання звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою про накладення арешту на предмет застави, а саме автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 2000 р.в., що належить ОСОБА_4 . 24.02.2009 суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про накладення арешту на зареєстрований за ОСОБА_4 автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 , заборонивши останній його відчуження і зміну власника. При цьому ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 , є предметом застави за договором позики, на який крім того накладено арешт та заборону на відчуження даного транспортного засобу до виконання зобов`язання перед ОСОБА_10 , розуміючи, що цивільно - правові відносини між нею та ОСОБА_10 фактично продовжують існувати у зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 її зобов`язань, видала генеральну довіреність на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на право керування автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 , його використання та відчуження, не повідомивши останнім що на вказаний автомобіль накладено арешт.

В свою чергу, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи в якості третіх осіб, домовилися про продаж даного автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 з потерпілим ОСОБА_6 . У зв`язку з чим 16.07.2009 ОСОБА_4 , не повідомляючи ОСОБА_6 про те, що належний її автомобіль є предметом застави за договором позики, та не може бути відчужений, перебуває під арештом згідно ухвали суду, діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, здійснила продаж автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 потерпілому ОСОБА_6 , видавши генеральну довіреність на нього та його дружину ОСОБА_13 . За вказаний правочин ОСОБА_6 сплатив гроші у сумі 11.000 доларів США та передав автомобіль своєї дружини ОСОБА_13 «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_2 , який згідно усної домовленості був оцінений на суму 3000 доларів США, таким чином придбавши автомобіль на загальну суму 14.000 доларів США. Гроші за автомобіль потерпілий ОСОБА_6 передав ОСОБА_11 , який в свою чергу розрахувався з ОСОБА_4 , про що свідчить написана потерпілому ОСОБА_6 розписка про факт продажу йому автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 та отримання за нього грошей у повному обсязі.

05.08.2009 ОСОБА_10 , діючи на підставі рішення судді Київського районного суду м. Харкова, перебуваючи біля дитячої поліклініки №26 по вул. 23 Серпня м. Харкова, з використанням евакуатора, фізично заволоділа автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. НОМЕР_1 , який залишив за вказаною адресою потерпілий ОСОБА_6 .

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.08.2009 (100 доларів США еквівалентно 768,15грн.) потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 107541 грн., що є еквівалентним 14.000 доларів США.

Відповідно до Податкового Кодексу України неоподаткований мінімум доходів громадян є грошова сума розміром 17грн, встановлена п.5 підрозділу 1 розділу 20 Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланні на неоподаткований мінімум доходів громадян в Законах чи інших нормативно - правових актах, за виключенням норм адміністративного чи кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів чи проступків, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, яка на момент скоєння злочину становила 302,5 грн., у зв`язку з чим заподіяна потерпілому ОСОБА_6 матеріальна шкода на суму 107541 грн. слід визнавати шкодою у великих розмірах (яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а саме 75625грн).

Вказані дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, а саме як : заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення злочину були внесені до ЄРДР 03.09.2013.

30.10.2013 слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судового засідання підтримала зазначене клопотання свого захисника ОСОБА_9 , просив його задовольнити. При цьому зазначила, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення - злочину не визнає, під час досудового розслідування та судового розгляду потворних кримінальних правопорушень не вчиняла, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася, у розшуку не перебувала. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків її відомі та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечувала, наголошуючи на наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначила, що обвинувачена ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду потворних кримінальних правопорушень не вчиняла, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася, у розшуку не перебувала.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували проти задоволенню заявленого стороною захисту клопотання, вважаючи, що на теперішній час наявні підстави для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому наголошували на залишенні цивільного позову без розгляду та бажання звернутись з відповідним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання сторони захисту з приводу звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно приписів ч.ч. 2,3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_4 протиправного діяння, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

У судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 190 ч. 3 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_4 вчинене останньою 16 липня 2009 року.

Відповідно до ст.ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 не працює, після 16 липня 2009 року повторних кримінальних правопорушень не вчиняла, на обліку в МПНД та ОНД не перебуває, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася, в розшуку не перебувала.

Крім того, обвинуваченої ОСОБА_4 під час судового розгляду у судовому засіданні, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була її зрозуміла.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 свої вини у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Суд зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Суд вважає, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У зв`язку з чим, суд вважає можливим звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, так як з дня вчинення нею вказаного кримінального правопорушення злочину, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме відповідно десять років.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 заподіяної її протиправними діями матеріальної та моральної шкоди, відповідно в сумі 14000 доларів США та 20000 гривен, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Вказаний цивільний позов потерпілий ОСОБА_6 має право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

В забезпечення зазначеного цивільного позову ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.05.2019, в якої ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 07.10.2019 було виправлено описку, було накладено арешт на належний ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 заподіяної її протиправними діями матеріальної та моральної шкоди, підлягає залишенню без розгляду, а також, що зазначене майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.122, 124, 128, 284-289, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_4 « Про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення - злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності », - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, а кримінальне провадження № 0004889 від 03.09.2013 щодо неї закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди», залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу ОСОБА_6 право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.05.2019, в якої ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 07.10.2019 було виправлено описку на належний ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Ухвала виготовлена нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1