СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1977/21
пр. № 1-кп/759/716/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця села Семенівка Семенівського району Полтавської області, українеця, громадянина України, працюючого слюсарем-електромонтажником 3-го розряду ПрАТ «Вентс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Солдат запасу ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається, зокрема, від посади та військового звання, а первинне військове звання осіб офіцерського складу «лейтенант» присвоюється особам, які, серед іншого, мають вищу освіту, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, диплом спеціаліста Київського державного економічного університету серії ЛЗ ВЕ
№ 004831 від 20.06.1995 на ім`я ОСОБА_3 з додатком до диплому спеціаліста № НОМЕР_1 , хоча в указаному вищому навчальному закладі ніколи не навчався.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, у листопаді 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, солдат запасу ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою присвоєння первинного військового звання осіб офіцерського складу «лейтенант» та грошового забезпечення осіб офіцерського складу, подав до відділу кадрів Державного науково-дослідного інституту технологій кібербезпеки та захисту інформації (далі - ДержНДІ технологій кібербезпеки) Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі Держспецзв`язку), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Максима Залізняка, буд. 3, корп. 6, завідомо підроблений диплом спеціаліста Київського державного економічного університету серії ЛЗ ВЕ № 004831 від 20.06.1995 на ім`я ОСОБА_3 з додатком до диплому спеціаліста № НОМЕР_1 , хоча в указаному навчальному закладі ніколи не навчався, тим самим ввівши в оману командування ДержНДІ технологій кібербезпеки та Адміністрації Держспецзв`язку щодо наявності у нього вищої освіти.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі наданих завідомо підроблених документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків,Головою Держспецзв`язку, будучи введеним в оману, видано наказ від 15.11.2019 № 460-ос (про особовий склад), згідно з яким солдату запасу ОСОБА_3 , якого прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та призначено на посаду старшого інженера 3 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, присвоєно військове звання лейтенанта.

Наказом начальника ДержНДІ технологій кібербезпеки від 18.11.2019

№ 169-ОС (про особовий склад) лейтенанта ОСОБА_3 призначено старшим інженером 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, звільнивши його з посади старшого інженера 3 відділу цього ж центру.

Наказом начальника ДержНДІ технологій кібербезпеки від 17.01.2020

№ 8-ОС (про особовий склад) лейтенанта ОСОБА_3 призначено заступником начальника 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, звільнивши його з посади старшого інженера цього ж відділу.

Наказом начальника ДержНДІ технологій кібербезпеки від 30.03.2020

№ 54-ОС (про особовий склад) лейтенанта ОСОБА_3 призначено заступником начальника 3 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, звільнивши його з посади заступника начальника 1 відділу.

Наказом начальника ДержНДІ технологій кібербезпеки від 06.05.2020

№ 71-ОС (про особовий склад) лейтенанта ОСОБА_3 призначено заступником начальника 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, звільнивши його з посади заступника начальника 3 відділу.

Наказом начальника ДержНДІ технологій кібербезпеки від 18.09.2020

№ 139-ОС (про особовий склад) лейтенанта ОСОБА_3 , заступника начальника 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення звільнено з військової служби, припинено контракт та виключити його зі списків особового складу 30.09.2020.

У результаті присвоєння військового звання лейтенанта ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів та метою, набув право на визначення йому більшого розміру грошового забезпечення.

Крім того, з 15.11.2019 до 30.09.2020 ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, а саме грошового забезпечення осіб офіцерського складу, шляхом шахрайства, в порушення підпункту 3 пункту 50 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31.07.2015 № 463/2015, п. 2 розділу I «Загальні положення», глав 1, 2, 11, 12 розділу III «Додаткові види грошового забезпечення» Інструкції про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 13.03.2018 № 151, ввівши в оману командування ДержНДІ технологій кібербезпеки та Адміністрації Держспецзв`язку щодо наявності у нього вищої освіти, перебуваючи у військовому званні лейтенанта, обіймаючи посади старшого інженера 3 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, старшого інженера 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, заступника начальника 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, заступника начальника 3 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення, заступника начальника 1 відділу 6 центру планування та організації матеріально-технічного забезпечення ДержНДІ технологій кібербезпеки, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Максима Залізняка, буд. 3, корп. 6, шляхом шахрайства заволодів, отримавши на свій розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Укргазбанк» частиною грошового забезпечення, пов`язаною з окладом за військове звання, надбавкою за вислугу років, надбавкою за особливості проходження служби, допомогою для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у загальному розмірі 11407,63 грн. та розпорядився ними на власний розсуд, у результаті чого державі в особі ДержНДІ технологій кібербезпеки завдано матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу та за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

22 лютого 2021 року між прокурором ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, у присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, який зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою провину та понести за вчинений ним злочин покарання згідно ст. 70 КК України, а саме, у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1530 грн. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Обвинувачений, якого підтримав захисник, в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінанльими проступками.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 22 лютого 2021 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 лютого 2021 року покарання за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; - за ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону №1666-VIII від 06.10.2016) - у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді штрафу у розмірі дев`яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави за проведення комплексної технічної експертизи документа та почеркознавчої експертизи (висновок експерта від 16.11.2020 № КСЕ-19/111-20/50911) витрати становлять 5230,40 грн., сплата яких, відповідно до наказу МФУ від 29.01.2013 № 43, здійснюється платниками самостійно на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998).

Речові докази по справі: диплом спеціаліста Київського державного економічного університету серії ЛЗ ВЕ № 004831 від 20.06.1995 на ім`я ОСОБА_3 з додатком до диплому спеціаліста № НОМЕР_1 - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суд шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1