Справа № 185/2213/21
Номер провадження № 1-кс/194/174/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2021 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ГУНП в Дніпропетровській області, начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність начальника ГУНП в Дніпропетровській області, начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що ним 24 березня 2021 року

було подано безпосередньо на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 заяву про злочин, вчинений генеральним директором ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 , посадовими особами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за попередньою кваліфікацією за ст. ст. 364, 364-1, 367, ч. 4 ст. 382, 396 КК України відносно ОСОБА_3 за ч. ст. 382 КК України, яка була зареєстрована в ЄО за № 735 у черговій частині ГУНП в Дніпропетровській області. Так, 25 березня 2021 року він дізнався, що його заява направлена до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Станом на 26 березня 2021 року ним не отримано у Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області витягу з ЄРДР та жодним чином його не повідомлено про прийняте рішення від уповноваженої особи по його проведених процесуальних дій, визначених ст. 214 КПК України. Просить визнати дії, бездіяльність начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , начальника Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в частині затримки надання уповноваженій особі на внесення відомостей до ЄРДР заяви про злочин, вчинений генеральним директором ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 , посадовими особами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за попередньою кваліфікацією за ст. ст. 364, 364-1, 367, ч. 4 ст. 382, 396 КК України відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 382 КК України; зобов`язати слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області або іншу посадову особу, яка має належні повноваження, внести відомості до ЄРДР про злочин, вчинений генеральним директором ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 , посадовими особами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за попередньою кваліфікацією за ст. ст. 364, 364-1, 367, ч. 4 ст. 382, 396 КК України відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 382 КК України, та надати йому витяг з ЄРДР про злочин, вчинений відносно ОСОБА_3 за ЖЕО № 735 зареєстрованому в ГУНП в Дніпропетровській області.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в скарзі, а також на Узагальнення і Інформаційний лист ВССУ, просив її задовольнити. А також, зазначив, що обставини викладенні в заяві про кримінальне правопорушення від 24.03.2021 року ним зазначені вірно. На даний час він не отримав будь-якого рішення або інформації стосовно своєї заяви від 24.03.2021 року, тому вважає, що є бездіяльність службових осіб ГУНП в Дніпропетровській області та Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Також, повідомив, що на даний час ним готується касаційна скарга на судове рішення апеляційного інстанції і він обов`язково її буде подавати.

Слідчий СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час і місце повідомлявся належним чином за допомогою засобів електронної пошти, тому слідчий суддя з метою розгляду скарги в строки передбаченні ст. 306 КПК України, вважає за необхідне розглянути скаргу за його відсутності. Також Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області не надано слідчому судді будь-якої інформації щодо заяви ОСОБА_3 від 24.03.2021 року.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши ОСОБА_3 , приходжу до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року за матеріалами скарги ОСОБА_3 визначено підсудність Тернівському міському суді Дніпропетровської області.

Скарга надійшла до Тернівського міського суду 20 квітня 2021 року та протоколом автоматичного визначення слідчого судді у справі №185/2213/21 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 20 квітня 2021 року відкрито провадження по скарзі.

Даючи оцінку посиланню ОСОБА_3 на необхідність внесення відомостей до ЄРДР на підставі інформаційного листа ВССУ №1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ці документи не є нормативно-правовими актами і мають лише рекомендаційний характер.

При цьому частиною 1,2 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається, зокрема, з відповідних положень Конституції України та міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, форма та зміст кримінального провадження має відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом. Аналогічні принципи закріплено в положеннях Конституції України.

Окрім того, у Рішенні від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Таким чином, дотриманню принципу правової визначеності відповідатиме встановлення обмежень основних прав людини і громадянина лише за умови забезпечення зрозумілих і передбачуваних для особи наслідків застосування правових норм.

Отже, застосування документів рекомендаційного характеру - інформаційного листа ВССУ №1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» з вимогами ч.2 ст.1 та ст. 7 КПК України не корелюється.

Водночас, слідчий суддя при розгляді скарги керується правовими позиціями, наведеними в практиці ЄСПЛ, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Роз`яснення такої вимоги викладено в рішеннях у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 2,3 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_3 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення відносно нього кримінального правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно частини 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію.

Положеннями ч.4 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора 30.06.2020 №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Натомість, ОСОБА_3 в заяві від 24 березня 2021 року посилається на те, що генеральним директором ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 , посадовими особами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вчинено кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_3 , за попередньою кваліфікацією за ст. ст. 364, 364-1, 367, ч. 4 ст. 382, 396 КК України, оскільки генеральний директор ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 та посадові особи ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не допускали його на територію підприємства для ознайомлення з наказом про його поновлення на попередньому місці роботи, а суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 відмовила в задоволенні його позову про поновлення на роботі, а колегія суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишила без змін рішення, винесене суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 . Таким чином, заявник доходить до висновку, що суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , колегія суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 увійшли в змову з керівництвом ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та прийняли рішення, яке суперечить ст. 59 Конституції України.

Так, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року по справі № 185/3279/20 у задоволені позову ОСОБА_3 до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання дій незаконними, стягнення коштів за час вимушеного прогулу в зв`язку з недопущенням до процедури поновлення на роботі, відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2021 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Таким чином, згідно діючого ЦПК України рішення міськрайонного суду може бути оскаржено до апеляційного суду, а постанова апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

В заяві ОСОБА_3 від 24.03.2021 року не зазначені обставини, які б могли свідчити про вчинення генеральним директором ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посадовими особами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» кримінальних правопорушень. Твердження заявника фактично зводяться до незгоди з діями генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та посадових осіб ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», які відносяться до трудових відносин і цивільно-правових відносин та повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Разом із цим, необхідно звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

В заяві ОСОБА_3 від 24.03.2021 року не зазначені обставини, які б могли свідчити про вчинення суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду кримінальних правопорушень. Твердження заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятим суддями процесуальним рішенням, що є підставою для оскарження судового рішення та притягнення судді до дисциплінарної, а не кримінальної відповідальності.

Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 308 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.
Отже, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не передбачено визнання дій, бездіяльності начальника ГУНП в Дніпропетровській області, начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області в частині затримки надання уповноваженій особі на внесення відомостей до ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ГУНП в Дніпропетровській області, начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303,306,307,309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ГУНП в Дніпропетровській області, начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовити.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду№ 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1