УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007553, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,
в с т а н о в и в:
15.12.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 10 грудня 2020 року, під час проведення обшуку нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1 а саме на: системні блоки 24 штук, відеокамера 1 штука, камера 1 штука, комутатори в кількості 14 штук .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007553, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування було встановлено, що 10 грудня 2020 року, приблизно о 10 год. 00 хв. по спец лінії 102 надійшов виклик до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із повідомленням, що за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 2 надаються послуги азартних ігри, що суперечить нормам Закону

України про заборону грального бізнесу на території України.

В подальшому для перевірки даного повідомлення було направлено слідчо оперативну групу, яка під час прибуття на місце встановила, що за вище вказаною адресою знаходиться заклад в якому зачинення вхідні двері.

Згідно матеріалів кримінального провадження невстановлені слідством особи в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» за адресою: АДРЕСА_1 організували гральний заклад в якому розмістили столи на яких знаходяться монітори, які під`єднанні до системних блоків та іншого обладнання, за допомогою даної комп`ютерної техніки надаються послуги азартних ігор.

Під час відпрацювання даного кримінального правопорушення в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були запрошенні до приміщення по АДРЕСА_1 в якості понятих. Під час чого останні повідомили, що в їх присутності слідчий вилучив комп`ютерну техніку, яка була розташована по периметру та була під`єднана до електромережі.

Також було відібрано пояснення в ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які були присутні під час того коли правники поліції зайшли до даного приміщення та виконували функції персоналу азартного закладу, під час чого останні відмовились надавати покази користуючись своїм правом та ст. 63 Конуституції України.

З метою виявлення та вилучення обладнання для надання послуг азартної гри, встановлення осіб, які відвідують даний заклад з метою азартної гри та встановлення осіб, які надають послуги азартної гри та забезпечують її функціонування було проведено обшук нежитлового приміщення розташованого по

АДРЕСА_1 , обшук проводився на підставі ст. 233 КПК України 10 грудня 2020 року в період часу із 11 год. 40 хв. по 14 год. 16 хв., під час обушку виявлено та вилучено наступні речі, а саме:

- столи комп`ютерні в кількості 21 штук;

- стільці в кількості 21 штук;

- системні блоки 24 штук;

- монітори в кількості 23 штук;

- відеокамера 1 штука;

- вентилятор 1 штука;

- камера 1 штука;

- клавіатура в кількості 34 штук;

- мишки в кількості 25 штук;

- комп`ютерні колонки в кількості 2 штук;

- телевізор;

- Інтернет кабель в кількості 22 штук;

- кабелі в кількості 96 штук;

- подовжувачі електричні в кількості 14 штук;

- комутатори в кількості 14 штук;

Також встановлено, що дане приміщення використовує ТОВ «Екстра Лінк» для розміщення в даному приміщенні комп`ютерного клубу.

Прокурор зазначає, що вказані виявлені та вилучені речі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання, будучи повідомленим про дату, час та місце його проведення не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Представник володільця тимчасово вилученого майна до суду, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання також не прибув.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність достатніх доказів того, що частина зазначеного у клопотанні майна відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно може містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 10 грудня 2020 року, під час проведення обшуку нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1 а саме на: системні блоки 24 штук, відеокамера 1 штука, камера 1 штука, комутатори в кількості 14 штук.

Що ж стосується накладення арешту на столи комп`ютерні в кількості 21 штук, стільці в кількості 21 штук, монітори в кількості 23 штук, вентилятор 1 штука, клавіатура в кількості 34 штук, мишки в кількості 25 штук, комп`ютерні колонки в кількості 2 штук, телевізор, інтернет кабель в кількості 22 штук, кабелі в кількості 96 штук, подовжувачі електричні в кількості 14 штук,, то слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в цій частині задоволенню не підлягає, з огляду на те, що ним не було доведено, що зазначені вище речі та грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та можуть бути використані у якості речових доказів у кримінальному провадженні, а тому у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на зазначене майно слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007553, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 10 грудня 2020 року, під час проведення обшуку нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1 а саме на: системні блоки 24 штук, відеокамера 1 штука, камера 1 штука, комутатори в кількості 14 штук .

У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Столи комп`ютерні в кількості 21 штук, стільці в кількості 21 штук, монітори в кількості 23 штук, вентилятор 1 штука, клавіатура в кількості 34 штук, мишки в кількості 25 штук, комп`ютерні колонки в кількості 2 штук, телевізор, інтернет кабель в кількості 22 штук, кабелі в кількості 96 штук, подовжувачі електричні в кількості 14 штук негайно повернути володільцю або його представникам.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1