Справа № 10032021
Провадження № 1-в/638/293/21
УХВАЛА
Іменем України

10 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника виправної колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали провадження за поданням ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , засудженого вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.11.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання від 26.02.2021 начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України стосовно ОСОБА_4 , засудженого вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.11.2018 року.
В обґрунтування подання вказано, що ОСОБА_4 відбув необхідну частину покарання для застосування пільги, передбаченої статтею 81 КК України, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник виправної колонії та засуджений підтримали подання та просили його задовольнити, посилаючись на зазначене вище. Засуджений також повідомив, що працює в колонії за спеціальністю слюсар, підтримує зв`язок з рідними, отримує від них посилки, матиме постійне місце проживання після звільнення з установи виконання покарань, бажає долучитися до виховання доньки, працювати, вести законослухняний спосіб життя.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його передчасність. Зазначив, що за час відбування покарання ОСОБА_4 мав стягнення, не сплатив судові витрати, із засудженим у лютому 2021 року була проведена профілактична бесіда у зв`язку з порушенням ним вимог режиму відбування покарання. На теперішній час ОСОБА_4 не довів свого виправлення.
Вислухавши прокурора, представника виправної колонії та засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
За змістом ч.2, п. 2 ч. 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).
Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.(Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.
При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Отже, при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.11.2018 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно зі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23.03.2018 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 10.01.2019 року.
Кінець строку відбування покарання 10.02.2022 року.
На момент розгляду клопотання станом на 10.03.2021 року, засуджений відбув 2 роки 2 місяці, невідбута частина строку покарання становить 11 місяців.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.01.2019 року.
Під час тримання в ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав.
З 25.01.2019 року відбуває покарання у державній уставові ««Олексіївська виправна колонія (№25)», мав стягнення у вигляді догани від 01.02.2019 року за порушення пожежної безпеки, яке на даний час погашено, 2 заохочення від 08.04.2020 та 08.02.2021 у виді подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та парвилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Станом на час звернення до суду із поданням засуджений характеризується в цілому позитивно. Згідно характеристики від 24.02.2021 року, ОСОБА_4 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території. Приймає активну учать у суспільно - корисній праці. Проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконує цю роботу, надає допомогу у оформлені наочної інформації. До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов`язки та ніколи не відмовлявся від праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у роботі та побуті, здійснює за ними належний догляд. Виконує роботи із самообслуговування. Не допускає порушень вимог правил пожежної безпеки і правил безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує соціальні зв`язки шляхом телефонних розмов, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, читає художню духовну літературу. Приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи. За характером спокійний, врівноважений. У скоєному злочині розкаюється.
Згідно вироку Лисичанського міського суду Луганської області 15.11.2018 року із засудженого стягнуто процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової вибухотехнічної експертизи в сумі 1144 грн на користь держави, дані про сплату вказаних витрат матеріали не містять. В особистості засудженого відбувся процес позитивних змін, він проявляє готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до довідки адміністрації виправної колонії (арк. 81 особової справи), ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи у травні-вересні 2019 р, лютому-грудні 2020 року. В січні 2021 року виводився на оплачувані роботи на працював на посаді слюсаря.
Разом з тим, дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено наступне.
Згідно витягу з протоколу № 5 від 22.01.2020 (арк 28 особової справи) засідання комісії виправної колонії, ОСОБА_4 не став на шлях виправлення у зв`язку з чим йому відмовлено в зміні умов тримання на підставі ст.ст. 100, 101 КВК України.
Відповідно до характеристик на засудженого від 22.01.2020, 27.07.2020 ОСОБА_4 виконує законні вимоги представників адміністрації колонії лише під контролем, не завжди дотримується норм санітарії та особистої гігієни, не підтримує соціально корисні зв`язки, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених відділення, характеризується посередньо.
Згідно витягу з протоколу № 33 від 29.07.2020 (арк 45 особової справи) засідання комісії виправної колонії, засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення у зв`язку з чим йому відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Згідно заяви засудженого (арк. 73 особової справи), він виявив бажання приймати участь в програмі ДВВ «Підготовка до звільнення» лише у 2021 році.
Із витягу з протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» № 25 від 22.02.2021 року слідує, що стосовно ОСОБА_4 розглядалося питання щодо накладення дисциплінарного стягнення. Прийтяно рішення про необхідність обмежитись профілактичною бесідою із засудженим.
Згідно рапортів працівників виправної колонії (арк. 97, 98, 99, 100), акту від 13.02.2021 року (арк. 101), 13.02.2021 року ОСОБА_4 в присутності інших засуджених висловлювався на адресу працівника колонії нецензурними та жаргонними словами, чим порушив вимоги режиму та правила відбування покарання. Причину порушення ОСОБА_4 в усній формі пояснив тим, що халатно ставиться до вимог та правил внутрішнього розпорядку. Надати письмове пояснення в категоричній формі відмовився.
Згідно акту співробітників колонії від 13.02.2021 року (арк. 102 особової справи), під час профілактичної бесіди, засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився надати письмову розписку про ознайомлення про час та місце проведення дисциплінарної комісії.
Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 раніше судимий:
-13.07.2007 р. Сєвєродонецького міським судом Луганської області за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ст.ст. 69,70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ майна, звільнений 25.06.2011 р. на підставі ухвали Краснолучського міського суду Луганської області із заміною невідбутої частини покарання відповідно до ст. 82 КК України на виправні роботи з утриманням 10 % заробітної плати у дохід держави, звільнений 19.02.2013 р. по відбуттю строку покарання;
-23.03.2018 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_4 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, у лютому 2021 року вчинив порушення правил відбування покарання та вимог режиму колонії, раніше до нього застосовувались положення ст. 82, 75 КК України, проте ОСОБА_4 знов вчиняв злочини, останній злочин вчинено під час діїіспитового строку.
У зв*язку з наведеними обставинами, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні поданням ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.11.2018 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1