Номер провадження: 11-сс/813/350/21
Номер справи місцевого суду: 947/4779/21 1-кс/947/1788/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участю захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 11.02.2021, якою в межах кримінального провадження №0000179 від 08.02.2021 стосовно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гомель респ. Білорусі, громадянина респ. Білорусі, із вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації на території України, зареєстрованого в респ. Білорусі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 08.04.2021, в межах строків досудового розслідування, із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та в зазначеному провадженні органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявні ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які обґрунтовані суспільно-небезпечним характером злочинів, які завдають істотної шкоди суспільним інтересам, життю та здоров`ю людини, тим, що підозрюваний є громадянином іншої держави, не одружений, не працевлаштований, постійного джерела прибутку та офіційного заробітку не має, не має місця реєстрації на території України, відповідно до наданої інформації незаконно перебуває на території України, при ознайомленні з матеріалами провадження йому стануть відомі анкетні дані свідків.
Обґрунтовуючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , обставини кримінальних правопорушень, суспільно-небезпечні наслідки, які носять значний ступінь загрози для суспільства та здоров`я населення, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона незаконна з огляду на наступне:
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що підозра його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину не є обґрунтованою, зокрема,речі та предмети були вилучені у Войтс Ото, а не у ОСОБА_8 , відповідно до протоколу Войтс вказує, що нібито повинен був передати іншій особі, проте ніяк не ОСОБА_8 , будь-який доказ, який би підтверджував результати тесту в матеріалах провадження відсутній, тому не зрозуміло, з яких підстав слідчий суддя дійшов висновку про те, що там був саме амфетамін;

- слідчий суддя не звернув увагу на те, що обшук був проведений із порушенням вимог закону, оскільки згода на проникнення в житло не надавалась, будь-які докази того, що ОСОБА_8 безпосередньо переслідували після вчинення злочину в органу досудового розслідування були відсутні, речі, які були вилучені відповідно до пояснень ОСОБА_8 , належать Войтс Ото, який винаймає у підозрюваного домоволодіння;

- деякі із свідків є працівниками поліції та надали свої пояснення зі слів ОСОБА_10 , тому не можуть бути визнані доказами в силу ч. 7 ст. 97 КПК України;

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що заявлені органом досудового розслідування та зазначені в ухвалі ризики є непідтвердженими, зокрема, слідчому судді не було надано жодного доказу існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, фактично всі необхідні першочергові слідчі дії були проведені та всі докази були зібрані, описані, та зафіксовані, всі свідки були допитані, жоден із свідків не вказав, що підозрюваний намагався заподіяти їм будь-яку шкоду, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, що підтверджується характеристикою його особи з боку знайомих та фактичної дружини, на день затримання працював в айті-сфері;

- визначений слідчим суддею розмір застави як альтернативного запобіжного заходу є непомірним для підозрюваного ОСОБА_8 .

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду двічі не з`явився, хоча був належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомляв та клопотань про відкладення розгляду не подавав, на підставі чого колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 09.02.2021 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 22-26), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в тому, що він, вступивши в злочинну змову із Войтс Ото, направлену на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, з метою реалізації свого злочинного умислу та діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи та почали незаконно зберігати з метою збуту за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 б психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.
Окрім того, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за попередньою змовою, діючи повторно, незаконно придбали та зберігали з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 у невстановленої досудовим розслідуванням особи замовив психотропну речовину, обіг якої обмежено, яку він отримав 08.02.2021 приблизно о 12 год. у відділенні № НОМЕР_1 Нової пошти, що розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дор. 16/8.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК Українина даній стадії досудового розслідування підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом обшуку від 08.02.2021 (а.с. 35-41), протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 08.02.2021 (а.с. 42-44, 46-48, 49-51 відповідно), протоколом обшуку від 08.02.2021 (а.с. 52-54), протоколом огляду предмету від 09.02.2021 (а.с. 55), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.02.2021 (а.с. 56-58) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний критично оцінює твердження сторони захисту про те, що заявлені органом досудового розслідування та зазначені в ухвалі ризики є непідтвердженими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків в провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, пов`язаного з придбанням та зберіганням психотропної речовини амфетаміну, відповідальність за який встановлена лише у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років із конфіскацією майна; є громадянином іншої держави (респ. Білорусь), зареєстрованого місця проживання на території України не має, відповідно до наявного в матеріалах провадження рапорту слідчого СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 (а.с. 68), на підставі перевірки інформації бази даних «АРКАН» встановлено, що в період часу з 10.02.2016 по 10.02.2021 ОСОБА_11 кордон України не перетинав (а.с. 69), що може свідчити про те, що підозрюваний на території України знаходиться незаконно; не одружений, офіційно не працюючий, тобто не має постійного прибутку та стабільного джерела доходу, а також міцних соціальних зв`язків; має процесуальну можливість знайомитись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків.
Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_11 , пов`язані із незаконним обігом психотропних речовин, які в свою чергу мають негативний вплив на осіб, які вживають зазначені речовини, що в подальшому тягне за собою систематичність такого вживання та подальші непоправні наслідки для осіб, які вживають такі речовини.

Що стосується посилань захисника на позитивну характеристику підозрюваного ОСОБА_8 з боку його знайомих осіб та працевлаштованість останнього в айті-сфері до затримання, колегія суддів наголошує на голослівності таких тверджень, які жодними матеріалами провадження та додатками до апеляційної скарги не підтверджуються.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Аналізуючи посилання сторони захисту на те, що обшук проводився із порушенням вимог закону, згода на проникнення до житла не надавалась, а деякі пояснення працівників поліції не можуть бути визнані доказами, оскільки надавались зі слів іншого підозрюваного, апеляційний суд наголошує на тому, що оцінка доказів в кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст.ст. 89 та 94 КПК України, з точки зору їх, в тому числі, допустимості здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті в процесі судового розгляду кримінального провадження, натомість, на теперішній час вирішується питання щодо наявності підстав для застосування стосовно особи запобіжного заходу.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Що стосується посилань сторони захисту на непомірно великий розмір визначеної слідчим суддею застави, колегія суддів такі доводи оцінює критично та наголошує на тому, що слідчий суддя обґрунтовано та вмотивовано, керуючись вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України та врахувавши обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , а також суспільно-небезпечні наслідки для суспільства та здоров`я населення та тяжкість ймовірного покарання, визначив розмір застави у межах, передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а саме у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 грн.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_11 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.04.2021 із визначенням застави в розмірі 181 600 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4