Справа № 446/118/21
ВИРОК
21.05.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
обвинувачення-прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , згідно судового наказу виданого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області № 446/1661/17 від 08 листопада 2017 року, виданого 13.02.2018, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання їхніх неповнолітніх дітей, доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.
22 листопада 2018 року постановою державного виконавця Кам`янка-Бузького районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, за вищевказаним виконавчим судоми наказом, відкрито виконавче провадження № 57766201. Однак, ОСОБА_3 будучи ознайомлений з даним судовим наказом, який набрав чинності 08 листопада 2017 року, не реагуючи на законні попередження державного виконавця, про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів (коштів), умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених судовим наказом коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей, та за період часу з 01 листопада 2019 року по 01 січня 2021 року допустив заборгованість зі сплати аліментів в сумі 47 754,00 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав, щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що усі покази які вона давала підтримує повністю.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, врахувавши думку потерпілої, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2017 року, для утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3
При призначенні покарання суд враховує положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначене в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних виитрат не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Суддя: ОСОБА_1