ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/3337/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1258/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимостей,-

засуджено за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

Як установив суд, в ніч з 18 на 19 березня 2019 року приблизно о 23 годині 38 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу парковки супермакету «Класс», за адресою: пр. Архітектора Альошина, б.№8, м. Харків, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході сварки з потерпілим ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, наніс потерпілому ОСОБА_9 кулаком правої руки чотири удари в область обличчя та п`ять ударів в область лівого пiдpебіpя , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов. В наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено наступні тілесні ушкодження : закрита травма живота у вигляді розриву селезінки із кровотечією у черевну порожнину (2 500 мл.), що за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений не надавав органам досудового розслідування будь якої допомоги в установленні обставин провадження. На думку прокурора відсутність активного сприяння підтверджується тим, що ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, не повідомив про злочин компетентні органи та погодився з обвинуваченням лише під час судових дебатів. Указав, що при призначенні покарання суд не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно положень ст.414 КПК України, явно несправедливим через м`якість визнається покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм видом чи розміром.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення і відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не має судимості, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Суд також взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди в добровільному порядку, а також врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, вирішуючи питання про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосування ст.69 КК України, суд першої інстанції взяв до уваги наявність двох і більше обставин, що пом`якшують покарання, а саме добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди у повному обсязі, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, особу засудженого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, конкретні обставини справи, думку потерпілого про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та прохання не застосовувати до ОСОБА_7 суворої міри покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення засудженого можливе у більш короткий строк, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Твердження у скарзі прокурора на відсутність у ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю злочинів, спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 березня 2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого останній детально розповів про обставини вчиненого злочину, механізм нанесення ним ударів потерпілому, їх кількість та локалізацію. Відомості які вказав ОСОБА_7 в ході цієї слідчої дії співпадають з показаннями, які були ним надані під час судового розгляду, а також з показаннями потерпілого під час судового розгляду та відомостями, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 15 квітня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, як вбачається з обвинувального акту, обставину, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочинів, було встановлено саме органами досудового розслідування.

Визнання цієї обставини пом`якшуючою міститься також в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням від 16 червня 2020 року. До того ж відповідно до змісту цього обвинувального акту, у ході судового розгляду, після допиту потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було встановлено, що потерпілому не наносилися удари ногою в область тулуба ліворуч, що також підтверджується висновками судово-медичних експертиз №12-14/240-А/19 від 20.04.2019 року та №12-14/198-А/19 від 15.04.2019 року.

Згідно абз.5 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Отже, в цьому провадженні активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_7 полягало в наданні ним органу досудового розслідування змістовних та вичерпних показань під час слідчого експерименту від 22 березня 2019 року, які підтверджуються іншими доказами, а також показанням потерпілого, які він надав в ході судового розгляду.

Крім того, активне сприяння розкриттю злочину виразилася також в тому, що після надання обвинуваченим під час судового розгляду показань, прокурором було складено обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 16 червня 2020 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України, яке за своїм видом і розміром є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, підстави для скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: