ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/838/21 Справа № 197/1/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, засудженого:
- 10 квітня 2020 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 21.09.2019 року та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 15 днів,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення. Вказує на те, що зняття стягнення одночасно є заохоченням, а порушення мало місце вже протягом другого місяця відбування покарання, отже, заохочення не носять системний характер.
В апеляційній скарзі:
- захисник та засуджений просить застосувати до ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що ОСОБА_5 визнав провину у злочині, збитки заявлені не були, відбуває покарання за нетяжкий злочин, без настання тяжких наслідків, повністю розкаявся, раніше не судимий, уклав угоду про визнання винуватості, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки. Також вказує, що засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, готовий до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримуватись норм чинного законодавства.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника та засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 , на даний час відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року, за ч. 2 ст. 389 України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.09.2019 року та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 15 днів.
Початок строку за вироком: 15 червня 2020 року, кінець строку: 30 червня 2021 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 15 червня 2020 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, на безоплатній основі, виконує роботи з благоустрою території установи. Має одне погашене стягнення за паління у спеціально не відведених для цього місцях, один раз заохочувався.
Колегія суддів враховує, що своє заохочення засуджений ОСОБА_5 отримав 30 грудня 2020 року, тобто напередодні виникнення у нього права застосування положень ст. 81 КК України. Така часткова вибіркова поведінка засудженого в період передування права для умовно-дострокового звільнення, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Посилання засудженого на те, що він став на шлях виправлення, не знайшли свого підтвердження як за наявними матеріалами справи, так і під час апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів, не має достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4