Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 21 січня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, 5 ст.185, ч.2 ст.209, ч.1 ст.309, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України.
Ухвалами суду запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 неодноразово продовжувався, востаннє 10 березня 2021 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 травня 2021 року включно. Станом на 06 травня 2021 року вказане кримінальне провадження не розглянуто по суті.
В судовому засіданні прокурор подав письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , оскільки такі закінчуються 08 травня 2021 року, а ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час залишились незмінними.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів до 04 липня 2021 року включно, кожному зокрема. Залишено попередньо визначений розмір застави щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , кожного зокрема, та обов`язки, які на них покладаються у випадку застосування такої, які зазначено в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність, на даний час, ризиків, які не відпали, визначених ст.177 КПК України, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжких злочинів, санкції найтяжчої статті передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та дані про осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , кожного зокрема, які раніше судимі, непрацюють, що дає обґрунтовані підстави вважати, що вони не будуть дотримуватися покладених на них процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки останні можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Суд вважав доцільним продовжити щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 04 липня 2021 року включно. Будь - яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. При цьому, суд прийшов до переконання, що слід залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та обов`язки, які на них покладаються у випадку застосування такої, які зазначено в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений висловлюючи свою позицію, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, яка винесена з недотриманням та грубим порушенням чинного законодавства. Вказує на те, що суд першої інстанції заслухавши клопотання прокурора та вказані неправдиві, неіснуючі та упередженні ризики, виніс оскаржувану ухвалу. В такий спосіб суд першої інстанції своїм рішенням, на його думку, руйнує життя, долі та здоров`я громадян України, його дітей позбавляє належної батьківської уваги, турботи про них та надання дітям повноцінного сімейного виховання. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, обравши йому міру запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, санкція найтяжчої статті передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі захисника доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить обвинувачений.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: