УХВАЛА
Іменем України

16.08.2021 Справа №607/13782/21 Провадження № 1-кс/607/4543/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення слідчого про підозру від 17.12.2020 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:
05.08.2021 захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру від 17.12.2020 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Скарга мотивована тим, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. 17.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Однак сторона захисту не погоджується з таким повідомленням про підозру та вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що здійснене з порушенням вимог КПК України, а відтак підлягає скасуванню. Захисник зазначає, що повідомлення про підозру було вручено неналежним чином з грубим порушення прав особи, зокрема таке повідомлення не містить стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , в тому числі не зазначено часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент складення повідомлення про підозру. Крім цього, захисник зазначає, що таке повідомлення було вручене ОСОБА_5 за відсутності захисника, а також слідчий ввела в оману підозрюваного, оскільки повідомила про необхідність вручення повістки, а при зустрічі повідомила ОСОБА_5 про підозру. Також у скарзі зазначено, що в порушення вимог ст. 103 КПК України така процесуальна дія не була належним чином оформлена, оскільки не складено відповідний протокол та при цьому ОСОБА_5 не ознайомлено з його правами та не роз`яснено їх зміст.
За таких підстав захисник просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 17.12.2020, складене старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з викладених у ній підстав та просив скаргу задовольнити. Додатково зазначив, що повідомлення про підозру має містити стислий виклад всіх обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа. Однак слідчим не чітко викладені такі обставини, зокрема не конкретизоване місце знаходження ОСОБА_6 та його положення (стояв він чи лежав), що суттєво може вплинути на встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення. Крім цього, вважає, що слідчим вибірково зазначені докази, які вже були здобуті на момент складення повідомлення про підозру, та не було взяти до уваги докази, які спростовують вину ОСОБА_5 , зокрема висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 31.07.2020, в якій зазначено, що неможливо встановити положення потерпілого, а саме чи стояв він чи перебував у лежачому положенні, а також чи відбувся наїзд на нього лише одного транспортного засобу. Вважає, що висновок експерта за результатами експертизи, об`єктом якої було взуття ОСОБА_6 , не є повним та ця експертиза не проведена належним чином, а відтак мала б бути проведена комплексна експертиза. Зазначив, що стороною обвинувачення відмовлено у його клопотанні з приводу повторного допиту свідка ОСОБА_7 , показання якого мають важливе значення для встановлення положення потерпілого на момент наїзду. Також вказав, що, враховуючи ці неточності та суперечливості, сторона захисту пропонувала змінити оголошену підозру, однак слідчий відмовився. Зауважив, що повідомлення про підозру було складене після спливу одного року після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а відтак орган досудового розслідування мав достатньо часу, щоб встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та скласти повне і обґрунтоване повідомлення про підозру.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 17.12.2020. Зазначила, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , відповідає всім вимогам КПК України, є обґрунтованою та вручена належним чином. Зазначила, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди підозрюваний залишив місце події та вчиняв дії з метою переховування транспортного засобу, за допомогою якого здійснив наїзд на ОСОБА_6 . Також вказала, що зі сторони обвинувачення не вчинявся жодний тиск на підозрюваного як під час вручення повідомлення про підозру, так і після цього. Повідомила, що на момент складення підозри та її вручення ОСОБА_5 причетність останнього до вчинення даного кримінального правопорушення підтверджувалась сукупністю доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; висновками експертів за результатами судово-медичних експертиз; висновками судових транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертиз; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілих; протоколом обшуку; протоколом огляду транспортного засобу; показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії. Також зазначила, що на момент складення підозри органом досудового розслідування не був взятий до уваги висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 31.07.2020, оскільки у ньому не були з`ясовані в повному обсязі всі обставини справи через відсутність на час проведення такої експертизи транспортного засобу, на якому був здійснений наїзд на потерпілого. Також вказала, що свідок ОСОБА_7 був належним чином допитаний та вказав, що на момент, коли він бачив потерпілого, останній перебував в напівстоячому положенні та вчиняв спроби піднятися, а до моменту вчинення на нього наїзду ОСОБА_6 цілком можливо міг піднятися та стояти.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, а також документи, надані у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у скарзі слід відмовити з таких підстав.
Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчим суддею є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З аналізу вказаних норм випливає, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на стадії досудового розслідування.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником (п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Загальні положення, які регулюють питання процедури повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. За змістом ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Глава 22 КПК України регулює питання щодо порядку вручення письмового повідомлення про підозру, де законодавець, окрім термінів «здійснюється» та «складається», вживає також термін «вручається» в контексті повідомлення про підозру (ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному ст. 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК України).

Такий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019, ухваленій у справі № 536/2475/14-к.

Слідчий суддя встановив, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В межах даного кримінального провадження розслідується факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2019 приблизно о 19 год. 20 хв. на автомобільній дорозі «Броди Тернопіль», внаслідок якої відбувся наїзд на ОСОБА_6 , який від отриманих травм загинув на місці пригоди.
17.12.2020 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 складене повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру. Разом з тим аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти, зокрема, обґрунтованість такої підозри та порядок її вручення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, перевіряючи відповідність такого повідомлення вимогам закону, повинен встановити наявність цих доказів саме на момент здійснення повідомлення про підозру.

Як слідує зі змісту даного повідомлення останнє відповідає вимогам закону, зокрема, воно складене слідчим за погодженням із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення, анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення, зміст підозри, правова кваліфікація кримінальних правопорушень із зазначенням статей закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у тому числі час, місце його вчинення, а також інші суттєві обставини, які були відомі органу досудового розслідування на момент повідомлення про підозру.

Доводи захисника про те, що таке повідомлення не погоджене прокурором, спростовуються наявністю підпису, здійсненого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 після викладеного змісту підозри. Крім цього, не відповідають дійсності посилання захисника про незазначення часу та місця вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі чітко вказані у повідомленні про підозру.

Також у повідомленні про підозру зазначені права підозрюваного, що спростовує доводи захисника про те, що під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 не були роз`яснені його права. Так само слідчий суддя відхиляє посилання адвоката на те, що під час вручення повідомлення про підозру було порушене право на захист ОСОБА_5 . Так, з долучених до скарги документів, зокрема з протоколу роз`яснення права на захист вбачається, що 17.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та роз`яснене передбачене ст. 20 КПК України право на кваліфіковану правову допомогу. При цьому таке право виникає в особи після набуття нею відповідного статусу, зокрема статусу підозрюваного, якого особа набуває лише після вручення їй повідомлення про підозру. Відтак саме по собі вручення цього повідомлення не передбачає обов`язкової участі захисника.

Вказане також підтверджується ст. 20 КПК України, відповідно до якої право на захист полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому, можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Відтак саме по собі вручення повідомлення про підозру є процесуальною дією, яка жодним чином не обмежує право особи на захист, оскільки останнє полягає в активних діях, які в подальшому і вчинялись ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_3 .

Так само слідчий суддя відхиляє і доводи захисника про те, що до 17.12.2020 слідчий не викликала ОСОБА_5 для проведення слідчих дій, однак намагалась викликати останнього саме 17.12.2020, не вказуючи при цьому мету виклику, що на думку захисника, є грубим порушенням КПК України.

Частина 1 ст. 278 КПК України визначає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Враховуючи, що повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення було складене 17.12.2020, відтак закон зобов`язував слідчого вручити таке повідомлення ОСОБА_5 саме 17.12.2020. При цьому, приймаючи до уваги, що навіть при особистій зустрічі, яка відбулася лише після виїзду слідчого за місцем перебування ОСОБА_5 , останній відмовився отримувати повідомлення про підозру, що підтверджується проставленими у ньому підписами понятих, слідчий суддя вважає, що у слідчого були обґрунтовані підстави припускати нез`явлення ОСОБА_5 до слідчого за викликом для отримання повідомлення про підозру.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру від 17.12.2020 було належним чином вручене ОСОБА_5 у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку та без порушення прав ОСОБА_5 .

Щодо обґрунтованості пред`явленої підозри слідчий суддя зазначає таке.

Так, слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для складання та направлення обвинувального акту до суду, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що таких доказів достатньо для повідомлення про підозру.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не надано оцінку поняттю «обґрунтована підозра» та не визначено єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Як убачається з наданих матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_5 від 17.12.2020 вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент складення повідомлення про підозру, тобто станом на 17.02.2021, органом досудового розслідування було зібрано ряд доказів, які в сукупності свідчили про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме така підозра підтверджувалась: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.11.2019 з додатками; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 936 від 27.12.2019; висновком експерта за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи № 4.6-722/19 від 23.12.2019; висновком експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 6/2-12/20 від 13.02.2020; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 20 від 11.03.2020; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 21 від 13.03.2020; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілих; протоколом обшуку від 13.03.2020; протоколом огляду транспортного засобу від 13.03.2020; показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.05.2020; висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи № 4/6-289/20 від 27.05.2020. Такі докази були достатніми для подальшого розслідування з метою висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Також обґрунтованість підозри ОСОБА_5 неодноразово підтверджувалась слідчими суддями при розгляді у цьому кримінальному провадженні ряду клопотань, під час розгляду яких в обов`язковому порядку мала перевірятись така обґрунтованість. Такого висновку також дійшла колегія суддів Тернопільського апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2021 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту (ухвала від 12.03.2021 у справі № 607/2613/21).

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи захисника, що стороною обвинувачення умисно не був врахований висновок експерта за результатами комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 37/4/6-354/20 від 31.07.2020, оскільки зміст останнього свідчить про невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення. Дійсно, питання, які були поставлені на вирішення такої експертизи, не були встановлені у повному обсязі. Однак встановити їх не виявилось можливим у зв`язку з малоінформативністю виявлених пошкоджених частин на автомобілі «Nissan Primastar», оскільки останній одразу ж після ДТП був відремонтований ОСОБА_5 .

Більше того, обставини, викладені у пред`явленій підозрі, підтверджувались і показаннями свідка ОСОБА_7 , що зазначено у протоколі допиту від 05.12.2019. Зі змісту останнього вбачається, що свідок показав, що на той момент, коли він бачив потерпілого, останній перебував в напівстоячому положенні та намагався встати, що свідчить про те, що від моменту, коли його бачив свідок, до моменту, коли стався наїзд, потерпілий міг перебувати у положенні стоячи. При цьому за змістом ст. 23 КПК України суд, отримуючи докази безпосередньо, не буде позбавлений можливості більш повно з`ясувати обставини вчиненого кримінального правопорушення під час допиту свідка ОСОБА_7 та надати його показам оцінку при прийнятті рішення за наслідками судового розгляду.

Так, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя вважає, що за встановлених під час розгляду скарги обставин, в сукупності із поясненнями слідчого у судовому засіданні підтверджено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та була достатньою для пред`явлення йому підозри.

Відтак наведені обставини та зміст повідомлення про підозру дають підстави для висновку про те, що викладені в оскаржуваному повідомленні про підозру дії, інкриміновані ОСОБА_5 , на момент їх вчинення становлять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно зміст підозри, визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація кримінального правопорушення та можлива причетність ОСОБА_5 до останнього не є очевидно необґрунтованою.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 , 17.12.2020 складене старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є обґрунтованим на момент його складення та вручення та скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. 2, 3, 20, 42, 276-278, 303, 306, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення слідчого про підозру від 17.12.2020 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1