ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/180/21 Справа № 705/4484/20 Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2020, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а :

Начальник Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що ОСОБА_8 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)» за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року, яким його засуджено за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11.02.2017 року по 20.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.01.2020 року зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 11.02.2017 року по 20.01.2020 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без змін. Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 05.03.2018 року набрав законної сили 20.01.2020 року. Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.191 КК України до 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з продажем, реалізацією, збереженням товарно-матеріальних цінностей на строк 2 роки. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 11.05.2017 року. Вирок набрав законної сили 12.06.2017 року. Просив визначити порядок застосування покарання з урахуванням всіх попередніх вироків.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2020 відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_8 ..

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що місцевий суд дійшов висновку, що станом на дату набрання вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року законної сили вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року відносно ОСОБА_8 уже було виконано, і фактично ОСОБА_8 необхідно відбувати покарання лише за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою в якій просив: ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2020 про відмову у задоволенні подання адміністрації «Старобабанівської виправної колонії (№92)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків засудженому ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації «Старобабанівської виправної колонії (№92)» та визначити порядок застосування покарання засудженому ОСОБА_8 , за наявності кількох вироків; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року більш суворим за вироком цього ж суду від 05.03.2018 року остаточно до відбування покарання визначити 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання рахувати з 11.02.2017 року. На підставі ч.2 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 11.02.2017 року по 20.01.2020 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.30 КВК України виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, призначеного як основне покарання, а також як додаткове до основних покарань, покладається на уповноважені органи з питань пробації.

Згідно п.п.4 п.1 розділу VI Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 строк покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі або позбавлення волі на певний строк поширюється на весь час відбування основного покарання і на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 КК України - з дня набрання законної сили судовій рішенням.

За таких обставин суд застосував тлумачення ч.2 ст.30 КВК України, що не відповідає його точному змісту так як додаткове покарання призначене за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з продажем, реалізацією, збереженням товарно - матеріальних цінностей на строк 2 роки на даний час є невиконаним. Вказане призвело до незастосування судом ч.4 ст.70 КК України в частині недотримання обов`язку призначити покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 із вказаних у ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він був засуджений 05.03.2018 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва, ще до ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року.

При цьому, на час набрання вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.03.2018 року законної сили, а саме станом на 20.01.2020 року, засуджений повністю відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з продажем, реалізацією, збереженням товарно-матеріальних цінностей на строк 2 роки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду з приводу того, що у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року чітко зазначено, що строк відбування покарання за цим вироком слід рахувати з 11.05.2017 року. Будь-яких застережень щодо відстрочення початку строку відбування як основного так і додаткового покарання вирок не містив.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду щодо того, що ОСОБА_8 не ухилявся від відбування основного та додаткового покарання за цим вироком і фактично відбув основне покарання у виді позбавлення волі, утримуючись під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Частина 2 статті 30 КВК України визначає, що виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, призначеного як додаткове покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, під час відбування основного покарання покладається на адміністрацію арештного дому, кримінально-виконавчої установи, командування дисциплінарного батальйону, військової частини чи начальника гарнізону.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду та вважає його обгрунтованим щодо того, що у період з 11 травня 2017 року ОСОБА_8 упродовж двох років утримувався під вартою і також відбув додаткове покарання, виконання якого повинно було бути покладено на установу попереднього ув`язнення, в якій він утримувався.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Тобто, обов`язковою підставою для визначення порядку застосування покарання за кількома вироками, є наявність вироку, який не виконано.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає вірним та обґрунтованим висновок місцевого суду щодо того, що станом на дату набрання вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року законної сили вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року відносно ОСОБА_8 уже було виконано, і фактично ОСОБА_8 необхідно відбувати покарання лише за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року, а тому суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення подання із таким висновком місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними та не бере до уваги, оскільки вони при апеляційному розгляді не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд, дійшов вірного висновку про те, що станом на дату набрання вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року законної сили вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року відносно ОСОБА_8 уже було виконано, і фактично ОСОБА_8 необхідно відбувати покарання лише за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2020, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: