Справа № 307/537/21
Провадження № 1-кп/307/60/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 17.12.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Монастирець, Хустського району Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2020 року, близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 814D» номерний знак НОМЕР_1 , заїхав на територію дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , де припаркувався таким чином, що позаду був розташований вантажний причіп з номерним знаком " НОМЕР_2 ", та маючи технічну можливість, після повної зупинки автомобіля не вжив всіх заходів, а заглушив двигун та залишив автомобіль на нейтральній передачі без застосування ручного гальма, тим самим порушивши вимоги п.п. 1.5 та 15.12 Правил дорожнього руху, а саме:

п.1.5 ПДР «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.15.12 ПДР Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним;

в результаті чого вище зазначений автомобіль покотився назад та наїхав на громадянина ОСОБА_6 , якого затиснуло між задньою частиною автомобіля марки "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" номерний знак " НОМЕР_3 " та задньою частиною вантажного причепа з номерним знаком " НОМЕР_2 ", в результаті чого громадянин ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми черевної порожнини у вигляді розриву печінки з розвитком внутрішньо - черевної кровотечі, закритої травми грудної клітини у вигляді забоїв обох легень та закритих переломів 5-6-7-их ребер справа і 5-го ребра зліва.

Вказані тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи №405 від 31.12.2020 р. відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як подібного характеру тілесні ушкодження являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №15/01 від 19.01.2021 р.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Надав показання, відповідно до яких показав, що 16.12.2020 року на вантажному автомобілі марки "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" номерний знак НОМЕР_1 заїхав на території ТзОВ «Олмар», що у м. Тячів по вул. Джерельна 14. На території підприємства двір якого частково вкритий галькою та частково бетонним покриттям він припаркувався таким чином, що задня частина його автомобіля була повернута до причепа вантажної фури, яка коли він заїхав на територію підприємства там була припаркована. Зазначив, що пам`ятає як ручку перемикача швидкостей поставив у положення першої швидкості та ручне гальмо, хоч воно було у робочому стані не застосовував. Після цього він потягнувся до скриньки, що на панелі біля сидіння пасажира звідки взяв гаманець та допускає, що коли повертався випадково вимкнув перемикач швидкостей у нейтральне положення.

Відійшов від автомобіля декілька метрів, він почув звук. Коли повернувся то побачив, що його транспортний засіб задом з`їхав у бік припаркованого причепу та притиснув чоловіка. Він одразу ж сів за кермо і від`їхав уперед. Додатково вказав, що ділянка на якій він був припаркований мала певний нахил у бік куди з`їхав його автомобіль.

Під час дослідження схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2020 року, на запитання суду чому на схемі місця події відображено лише один вантажний автомобіль, обвинувачений пояснив, що його автомобіля там не відображено, оскільки на момент огляду він був відсутній. Причиною залишення місце події до приїзду працівників поліції стало те, що він був змушений від`їхати розвантажити автомобіль, який залишив за місцем свого проживання за адресою в АДРЕСА_2 , однак карету швидкої допомоги він дочекався. Під час допиту зазначив, що шкоду потерпілому відшкодував та останній до нього претензій не має. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд не позбавляти його волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 пояснив, що не дивлячись на повне визнання обвинуваченим своєї вини та визнання стороною захисту факту події та настання наслідків, про які стороною обвинувачення зазначено в обвинувальному акті, він не погоджується з кваліфікацією дій його підзахисного за ч.2 ст. 286 КК України. Вважає, що оскільки диспозиція ч.2 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту саме особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, а обвинувачений ОСОБА_7 в момент події перебував поза межами цього транспортного засобу, вважає, що дії підзахисного слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні судмедексперт Тячівського районного відділення судмедекспертизи ОСОБА_8 , в судовому засіданні показала, що 16.12.2021 року до лікарні було доставлено ОСОБА_6 , з попереднім діагнозом розрив печінки. На протязі двох днів спостерігалося збільшення крововиливу в черевній порожнині, який на третій день припинився. Додатково зазначила, що діагностовані потерпілому тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, могли призвести навіть до зупинки серця, а тому такі є тяжкими.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім повного визнання ним своєї вини, доведена повністю та підтверджується сукупністю наступних зібраних, досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів.

З рапорту чергового Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 16.12.2020 року вбачається, що 16.12.2020 року о 16 год. 26 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16.12.2020 року, о 16:24 год, за адресою: АДРЕСА_4 , до лікарні з діагнозом тупа травма живота доставлено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в Хмельницькій області. ДТП відбулося у м. Тячів (а.с.34-35).

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2020 року проведеного у період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 20 хв. та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться за адресою: в м. Тячів вул. Джерельна, 14. Також встановлено, що до початку огляду, обстановка на місці ДТП змінилася автомобіль, який здійснив наїзд покинув місце. На місці пригоди встановлено сідельний тягач марки DAF державний номерний знак НОМЕР_4 , причіп державний номерний знак НОМЕР_5 та їх положення відносно будівлі №14 по вул. Джерельна в м. Тячів. (а.с. 37-44).

Згідно письмової згоди від 16.12.2020 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_2 надав згоду працівникам поліції на проведення огляду автомобіля марки Мерседес - Бенц Варіо державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в його користуванні (а.с.45 ).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2020 року проведеного у період часу з 18 год. 30 хв. по 18 год. 40 хв. та фототаблицею до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, на місце дорожньо-транспортної пригоди на території ТзОВ «Олмар», що в м. Тячів по вул. Джерельна 14 встановлено автомобіль марки Мерседес-Бенц державний номерний знак НОМЕР_1 в ході огляду якого пошкоджень не виявлено. (а.с. 46-52).

Відповідно до висновку експерта № 8/01 від 9.01.2020 року судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля, на момент проведення огляду автомобіля «MERCEDES-BENZ 814D» державний номерний знак НОМЕР_6 , його робоча гальмівна система та система рульового керування була працездатною їх технічний стан відповідав вимогам на експлуатацію та вимогам ПДР України (а.с.59-62) .

Висновком експерта № 405 від 17.12.2020 року стверджується, що при судово-медичній експертизі у освідчуваного ОСОБА_6 , мали місце тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву печінки з розвитком внутрішньо - черевної кровотечі, закритої травми грудної клітки у вигляді забоїв обох легень та закритих переломів 5-6-7-их ребер справа і 5-го ребра зліва.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути по механізму удару або здавлення грудної клітки та живота між двома твердими предметами, контактні поверхні яких в даних тілесних ушкодженнях не відобразились.

Закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву печінки з розривом внутрішньо-черевної кровотечі згідно Наказу №6 МОЗ України п.п. 2.1.1 від 17.01.1995 року відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являється небезпечною для життя потерпілого в момент заподіяння.

Закрита травма грудної клітки у вигляді забоїв обох легень та закритих переломів 5-6-7-го ребер справа і 5-го ребра зліва згідно Наказу №6 МОЗ України п.п. 2.1.1 від 17.01.1995 року відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так - як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.

Строку події 16 грудня 2020 року всі вищевказані тілесні ушкодження відповідають (а.с. 63-66).

Відповідно до висновку експерта № 15/01 від 19.01.2021 року судової автотехнічної експертизи у заданій дорожній ситуації водій автомобіля "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" номерний знак " НОМЕР_3 " ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п. 1.5; 15.12 ПДРУ повинен був, з технічної точки зору, після зупинки автомобіля вжити всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху (достатньо було задіяти стоянкову гальмівну систему автомобіля). При заданих вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути самовільного руху його автомобіля в даній дорожній ситуації і полягала ця технічна можливість у виконанні вказаним водієм технічних вимог п.п. 1.5; 15.12 ПДРУ, тобто для уникнення ДТП водієві ОСОБА_4 , з технічної точки зору, достатньо було діяти так, як вказано в п.1 експертного дослідження. При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 814D» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 1.5; 15.12 ПДРУ, оскільки він, маючи технічну можливість, після повної зупинки автомобіля не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП (а.с.67-68).

Таким чином, оцінивши в сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , 16.12.2020 року, приблизно о 16.20 год., керуючи автомобілем марки "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" державний номерний знак НОМЕР_1 , заїхав на територію ТзОВ «Олмар» в м. Тячів по вул. Джерельна, 14 де в порушення вимог п.п. 1.5 та 15.12 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість, не задіяв стоянкову гальмівну систему автомобіля та залишив автомобіль на нейтральній передачі, чим допустив його самовільний рух, та в результаті наїзду, громадянина ОСОБА_6 затиснуло між задньою частиною автомобіля марки "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" номерний знак " НОМЕР_3 " та задньою частиною вантажного причепа з номерним знаком " НОМЕР_2 ", в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Доводи захисника, щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає необґрунтованими, оскільки, згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтями 286-288, 415 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його загибель.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено ОСОБА_4 будучи водієм в процесі керування транспортним засобом (оскільки ОСОБА_4 приїхав на місце події, звідки ж після її настання на цьому ж транспортному засобі від`їхав, залишивши місце події) допустив порушення пунктів 1.5 та 15.12 правил дорожнього руху в наслідок чого спричинив з необережності потерпілому середньої тяжкості та тяжкі тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, відсутність претензій потерпілого та те, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого є заробіток отриманий від виконання роботи водія.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу суддів на те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням відсутності на час розгляду справи претензій протерпілого, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Строк дії обраного слідчим суддею запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до 24 години 6.04.2021 року закінчився, відтак такий вважається припиненим.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не зверталася до суду з клопотаннями про продовження строку обраного ОСОБА_4 слідчим суддею запобіжного заходу чи його зміну та заявила про недоцільність обрання запобіжного заходу.

Процесуальних витрат не має.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: автомобіль марки "MERCEDES-BENZ" моделі "814D" державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий обвинуваченому ОСОБА_4 та знаходиться в нього на зберіганні, слід залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1