Справа № 216/4243/20
Провадження № 1-кп/216/463/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001091 від 12 червня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.04.2004 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 25.01.2005 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнився 21.01.2009 року за відбуттям строку покарання;

- 02.07.2009 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, звільнився 28.09.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 19 днів;

- 10.07.2013 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнився 02.03.2017 року за відбуттям строку покарання;

- 11.10.2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнився 16.10.2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 27 днів;

- 28.09.2020 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- 05.02.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, чч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року приблизно о 10.30 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Літа» на вул. Янова, 5 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачив залишений поряд двоколісний велосипед марки «Winner» червоного кольору, який належить ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, таємно викрав двоколісний велосипед марки «Winner» червоного кольору вартістю 2 650 грн. Після цього ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 26 червня 2020 року приблизно о 00.17 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований поряд автомобіль марки «Toyota Hiace», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, розбив цеглою, яку знайшов біля автомобіля, вікно водійської двері, після чого незаконно проник через вказане вікно до салону зазначеного автомобіля, звідки таємно намагався викрасти належне ОСОБА_8 майно, а саме: автомобільну магнітолу марки «Panasonic» срібного кольору вартістю 316 грн 67 коп., металевий хромовий вороток з шарніром марки «King Tony» вартістю 333 грн 33 коп., торцеву головку марки «Topex Chrom Vanadium» 13 мм вартістю 21 грн 67 коп., торцеву головку марки «Topex Chrom Vanadium» 17 мм вартістю 21 грн 67 коп., гумовий молоток марки «Magnusson» з дерев`яною ручкою вартістю 73 грн 33 коп., стамеску марки «Sparta» з пластиковою ручкою вартістю 46 грн 67 коп., автомобільний компресор марки «Vitol» вартістю 516 грн 33 коп. Проте ОСОБА_4 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був викритий працівниками поліції. Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 могла бути завдана майнова шкода в розмірі 1 329 грн 67 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. Влітку минулого року він побачив біля магазину залишений без нагляду велосипед, вкрав його та здав до ломбарду за 1 500 грн, які витратив на власні потреби. Також улітку минулого року вночі на вул. Олександра Поля він каменем розбив вікно в автомобілі, з салону якого забрав багато речей, але не встиг залишити місце події, оскільки його затримали працівники поліції. Згодом речі з автомобіля повернули власнику, а велосипед не знайшли, хоча він добровільно повідомив працівникам поліції до якого саме ломбарду здав його. Водночас обвинувачений зазначив, що точних дат і часу скоєння інкримінованих йому діянь, а також конкретних адрес і чіткого переліку викрадених речей з автомобіля він вже не пам`ятає через сплив часу, але в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності. Будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі показання, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх. Пред`явлений до нього потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_4 також просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів за викладених вище обставин і кваліфікації та щиро кається в скоєному, тому просив його суворо не карати та залишити призначене покарання за попереднім вироком.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, подавши до суду заяви, в яких просили провести судовий розгляд за їхньої відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду. При цьому потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що цивільний позов пред`являти не буде, оскільки завдану йому злочином майнову шкоду відшкодовано в повному обсязі шляхом повернення належного йому майна. Водночас потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що пред`явлений нею цивільний позов підтримує в повному обсязі.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілих.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно цивільного позову та процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення кожного інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 . Ці діяння містять такі склади злочинів:

- ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно (за епізодом з потерпілою ОСОБА_7 );

- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно, який не доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи (за епізодом з потерпілим ОСОБА_8 ).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкціях частин статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинено кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким і тяжким злочинами.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності та відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, перебував під наглядом лікаря-психіатра в період з 2001 року до 2006 року з приводу соціалізованого розладу поведінки, перебував під наглядом лікаря-нарколога в період з липня 2003 року до вересня 2004 року з приводу вживання летючих розчинників зі шкідливими наслідками (а.к.п. 148-162).

Разом з тим суд бере до уваги, що потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди фактично не завдано внаслідок своєчасного виявлення та зупинення протиправних дій обвинуваченого працівниками поліції, а завдана потерпілій ОСОБА_7 майнова шкода обвинуваченим до цього часу не відшкодована, але останній повністю визнав вимоги потерпілої за пред`явленим цивільним позовом і не заперечував проти стягнення з нього відповідної суми.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених діянь, спосіб їх вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочинів та їх наслідки, ставлення обвинуваченого до скоєного й визнання пред`явленого до нього цивільного позову в повному обсязі, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей і певних розладів здоров`я, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на цей час на обліках, позитивну характеристику за місцем мешкання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думки потерпілих щодо призначення покарання.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій частин 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України з урахуванням невідбутої частини покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів і відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і за відсутності постійного законного джерела доходів знову вчинив два умисних корисливих злочини, що свідчить про прагнення обвинуваченого одержувати матеріальну вигоду за рахунок вчинення злочинів та підвищену суспільну небезпечність останнього, тому його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчинених діянь, відповідатиме тяжкості правопорушень і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 2 500 грн, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 16 червня 2020 року № 1863 вартість викраденого обвинуваченим у потерпілої ОСОБА_7 велосипеда марки «Winner» становить 2 650 грн (а.к.п. 28-31).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 є достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 2 500 грн на відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави 2 942 грн 10 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (а.к.п. 95, 116).

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому таке покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року з 21 липня 2020 року до 04 квітня 2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази, а саме:

- автомобільну магнітолу «Panasonic», металевий хромовий вороток з шарніром King Tony, дві торцеві головки Topex Chrom Vanadium, гумовий молоток Magnusson з дерев`яною ручкою, стамеску Sparta з пластиковою ручкою, автомобільний компресор марки «Vitol Вулкан, - вважати повернутими власнику ОСОБА_8 згідно з його розпискою (а.к.п. 109);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2 942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн 10 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1