У Х В А Л А
Іменем України
21 грудня 2020 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду скаргу директора ТОВ «»ВОЛАНА» ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 року директор ТОВ «»ВОЛАНА» ОСОБА_4 вернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушеннята просив зобовязати відповідальних осіб ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві відповідно до вимог ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.11.2020 року директора ТОВ «ВОЛАНА» ОСОБА_4 про вчинення суддею Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

В обґрунтування скарги вказав, що 27.11.2020 року до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві директором ТОВ «ВОЛАНА» ОСОБА_4 було направлено заяву про можливе вчинення суддею Зарічного суду м.Суми ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Станом на 03.12.2020 року відомості по заяві до ЄРДР не внесено та досудове розслідування не розпочато, що і стало підставою для звернення до суду.
Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.306 КПК України, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2020 року до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві директором ТОВ «ВОЛАНА» ОСОБА_4 було направлено заяву про можливе вчинення суддею Зарічного суду м.Суми ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
В заяві про вчинення кримінального правопорушення вказав про можливе вчинення суддею Зарічного суду м.Суми ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, яке на його думку виразилося в неналежному виконанні своїх службових обов`язків слідчого судді у кримінальному провадженні через несумлінне ставлення до них під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно та визначення порядку збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000006 від 05.06.2019 року, у зв`язку з чим було прийнято незаконне , необґрунтоване та невмотивоване рішення ухвалу від 02.06.2020 року про накладення арешту на майно ТОВ «ВОЛАНА» та передачу його Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості, яким необґрунтовано обмежено право власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ТОВ «ВОЛАНА» та спричинено ТОВ «ВОЛАНА» тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заява директора ТОВ «»ВОЛАНА» ОСОБА_4 не містить відомостей, які б вказували на вчинення суддею Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_5 конкретного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішенням судді винесеними під час здійснення правосуддя.
Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду з рішенням судді, яким було накладено арешт на майно.
Відповідно до ч.2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ст. 14ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів ,які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання

Оскільки заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь, то підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою, а тому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,
ухвалила,-

Скаргу директора ТОВ «»ВОЛАНА» ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1