Справа №766/4975/20
н/п 1-кп/766/1281/21
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання про

закриття кримінального провадження

13.07.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001465 від 13.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001465 від 13.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України по факту надходження заяви від ОСОБА_5 про те, що 16.05.2015 невідома особа шляхом обману заволоділа його грошовими коштами в сумі 2600 грн., у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст. 49 КК України, а також не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань, пов`язаних з розглядом клопотання прокурора не подавав. З огляду на викладене, за відсутності заборон на розгляд клопотання за відсутності потерпілої особи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку прокурора, яка наполягала на задоволенні клопотання з підстав викладених в ньому, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Із заяви ОСОБА_5 , зареєстрованої 13.06.2015 в «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області» за №3358 вбачається, що останній просить вжити заходів до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 16.05.2015 шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами в сумі 2600 грн. На підставі заяви ОСОБА_5 зареєстровано відповідні відомості у ЄРДР під №0001465, про що свідчить витяг від 13.06.2015 з попередньою кваліфікацією протиправних дій за ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування проведено наступні слідчі дії: допит потерпілого ОСОБА_5 (протокол від 13.06.2015), під час проведення якого останнім було надано відомості щодо карткового рахунку, на який ним було переведено грошові кошти, та повідомлено, що особами, які заволоділи його грошовими коштами є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; на запит слідчого отримано відомості з ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належності карткового рахунку ОСОБА_6 та відомостей щодо надходження на них коштів від потерпілого; отримано відомостей щодо місця проживання ОСОБА_8 ; допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

У той же час за твердженням прокурора, не зважаючи на фактичне встановлення особи, причетної до вчинення протиправних дій щодо потерпілого, зазначено про неможливість встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, а повідомлення про підозру не оголошувалось. Проте з такими висновками як прокурора, так і органу досудового розслідування суд погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає найбільш суворе покарання у вигляді обмеження волі строком до трьох років. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, тобто діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи викладене та дату вчинення протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_5 (16.05.2015), які полягали у заволодінні невстановленою особою його грошовими коштами, формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. У той же час, закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування, до якого норми кримінально процесуального закону містять певні вимоги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, досудове розслідування проводилось за фактом вчинення конкретною особою шахрайських дій, про яку одразу було повідомлено потерпілим і особу, якого в рамках досудового розслідування було встановлено. Тобто, органу досудового розслідування відома конкретна особа, щодо якої проводилось досудове розслідування.

У залежності ж від встановлених досудовим розслідуванням обставин слідчий приймає процесуальне рішення за результатами оцінки дій саме цієї особи, і саме щодо цієї особи може вирішуватися питання про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Та обставина, що цій особі не було пред`явлено підозру у вчиненні злочину, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених ст. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи (оскільки вона встановлена) або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені. Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження за наявності у провадженні відомостей про особу, причетність якої до вчинення злочину має бути перевірена під час досудового розслідування.

Прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, при цьому належно не перевіривши наявність інших підстав для закриття кримінального провадження.

Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України. Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження не свідчать про правильність висновків слідчого під час такого розслідування, а тому клопотання не підлягає задоволенню, як таке, що заявлено передчасно.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001465 від 13.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1