Єдиний унікальний номер справи 185/2594/20
Провадження № 1-кп/185/165/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження, що внесено в ЄРДР за №0000268 від 17.02.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Українське Петропавлівського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, заміжньої, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А :

16 лютого 2020 року приблизно о 21.30 годині обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті своїй матері, потерпілій ОСОБА_9 , яка відмовилась допомагати у виконанні домашніх справ, після спільного вживання з останньою спиртних напоїв, усвідомлюючи протиправність та небезпеку своїх дій, діючи умисно, взяла зі столу кухонний ніж та, використовуючи його як знаряддя злочину, умисно нанесла один удар кухонним ножем в життєво-важливий орган у ліву половину передньої поверхні грудної клітини потерпілої ОСОБА_9 , яка сиділа на дивані. Від отриманого внаслідок ножового поранення тілесного ушкодження в область грудної клітини зліва потерпіла ОСОБА_9 померла на місці скоєння злочину. Таким чином обвинувачена ОСОБА_5 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва (по середньо-ключичній лінії) з пораненням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою, яке за своїм характером є тяжких тілесним ушкодженням за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитана обвинувачена ОСОБА_5 вину у смерті матері визнає, проте умисно позбавляти життя останньої не бажала, суду пояснила, що 16 лютого 2020 року її мати ОСОБА_9 майже три години перебувала у сусіда, вживала спиртні напої. Вона неодноразово прохала останню допомогти по господарству, направляла дітей до сусіда повернути потерпілу додому. Коли мати прийшла додому, вона знову попрохала її допомогти. Мати випила горілки, попалила та пішла спати. Вона знову звернулась до потерпілої за допомогою, але остання відмовила в грубій формі. Обурившись на неї, вона взяла з кухонного столу ножа, та, бажаючи налякати потерпілу, вдарила останню в область грудної клітини. Крові на ножі не було. Вона одразу викликала знайомого таксиста ОСОБА_10 , з яким оглянули рану на тілі потерпілої, обробили цю рану «зеленкою», приклали бинти, мати категорично заперечувала проти виклику швидкої, продовжила вживати спиртне, палила цигарки, кинула бинти до печі та лягла спати. Через деякий час мати намагалась встати, але одразу впала, тому вона знову покликала знайомого таксиста. Вона викликала поліцію. Ніж лежав на столі до приїзду поліції та швидкої. В скоєному щиро кається, дуже жалкує про вчинене. Під час промови в судових дебатах додала, що ніякого наміру позбавляти життя чи завдавати умисних тілесних ушкоджень матері не бажала, не може пояснити чому саме так сталось, не пригадує цих обставин. Вона, тримаючи ножа в руці, не поцілила в голову, або інший важливий орган людини. До цього ніяких бійок з матір`ю не було.

Потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що більше 10 років не спілкувалась з загиблою ОСОБА_9 , померла є її рідною сестрою. Очевидцем інкримінованих подій вона не була. Обвинувачена та її сестра проживали разом. Покійна ОСОБА_9 при житті зловживала спиртними напоями, напідпитку була конфліктною людиною. Обвинувачену може охарактеризувати з позитивної сторони, обвинувачена ОСОБА_5 дуже жалкує про вчинене, у разі визнання останньої винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, сподівається на призначення не суворого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Під час допиту свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що про обставини інкримінованого обвинуваченій злочину вона дізналась від працівників поліції, очевидцем подій вона не була. Обвинувачену характеризує з позитивної сторони, потерпіла проживала з ОСОБА_5 останні два роки, інколи ОСОБА_9 пиячила. Конфліктів в родині обвинуваченої не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що проживає по-сусідству з обвинуваченою. В день інкримінованих подій до нього приходила потерпіла ОСОБА_9 , з якою вони вжили по 100 г горілки, ніяких тілесних ушкоджень у останньої не було, ніяких скарг вона не висловлювала, з обвинуваченою потерпіла ОСОБА_9 прожила разом більше 1.5 роки. На наступний день йому стало відомо, що потерпілу було вбито. Що послугувало причиною конфлікту та обставини загибелі ОСОБА_9 йому невідомі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 16 лютого 2020 року ввечері її син, чоловік обвинуваченої, перебував після робочої зміни у неї вдома. Йому зателефонувала обвинувачена, її невістка, та повідомила, що вбила матір. Коли вони їхали до місця проживання обвинуваченої, знайомий таксист ОСОБА_10 їм розказав, що потерпіла була ще жива. Приїхавши на місце злочину, в будинку була обвинувачена, діти та загибла. Вона бачила на тілі потерпілої на ключиці рану шириною 1.5-2 см, кровотечі не було. Обвинувачена нічого не пояснювала про обставини, лише казала, що саме вона вбила потерпілу ножем. Невістка була в стані алкогольного сп`яніння. Знаряддя злочину не бачила, лише чула про ніж, який обвинувачена видала поліції. Після інкримінованих подій діти обвинуваченої проживали в неї, про обставини загибелі бабусі нічого не розказували. До вказаних подій ніяких конфліктів в родині невістки не було, загибла ОСОБА_9 ніде не працювала, вживала спиртні напої, проживала разом з обвинуваченою та її сім`єю.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що в лютому 2020 року приблизно о 20.30 годині йому на «Вайбер» зателефонувала обвинувачена, по її голосу йому здалося, що ОСОБА_13 перебувала в істеричному стані. Обвинувачена повідомила, що «зарізала» мати. Він одразу приїхав за місцем проживання ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 . Зайшовши в будинок, він побачив обвинувачену біля печі, потерпіла ОСОБА_9 лежала на кушетці, потім підвелась, зняла одяг та показала рану на ключиці зліва. Потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Рана була невелика, довжиною 1 см, крові майже не було, декілька крапель. Він став викликати швидку, але потерпіла стала заперечувати. Обвинувачена попросила доньку ОСОБА_15 принести зеленку та вату. Він разом з обвинуваченою обробили рану на потерпілій, остання стала лаятись. Йому здалось, що потерпіла прикидається, і серйозних травм вона не зазнала, тому він поїхав. Приблизно о 00.00 годин ОСОБА_5 подзвонила та сповістила, що потерпіла померла. Він привіз чоловіка обвинуваченої на місце злочину, в будинок вдруге вже не заходив. Зі слів обвинуваченої йому відомо, що остання вдарила ножем ОСОБА_9 випадково, потерпіла пиячила в той день, відмовлялась допомагати по господарству.

Свідок ОСОБА_16 відмовився надавити покази стосовно обвинуваченої, яка є його дружиною.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що обвинувачена ОСОБА_5 є її матір`ю, а потерпіла ОСОБА_9 її бабуся. Вони разом проживали в будинку АДРЕСА_1 . Ніяких конфліктів в сім`ї не було, бабуся відмовлялась працювати, іноді прибиралась в домі. В день інкримінованих подій бабуся тривалий час перебувала у сусіда ОСОБА_12 , вона разом з сестрою ходили та кликали потерпілу. Ввечері цього ж дня вона перебувала разом з сестрами в спальній кімнаті та дивились телевізор, обвинувачена та потерпіла перебували в кухні, ніяких сварок вона не чула. Їй нічого не відомо, що трапилось між матір`ю та бабусею, вона нічого не бачила. Потерпіла стала скаржитись на біль у животі, мати пропонувала викликати швидку, проте швидка не приїздила. Пізніше приїхав таксист дядя ОСОБА_18 (свідок ОСОБА_14 ), він оглядав потерпілу, сестра ОСОБА_19 приносила « ОСОБА_20 ».

Неповнолітній свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні розповіла, що в день подій її бабуся ОСОБА_9 тривалий час перебувала у сусіда, вона з сестрою ходили та просили потерпілу повернутись додому. Ввечері бабуся та мати, обвинувачена ОСОБА_5 , перебували в кухні, вона з сестрами знаходились в іншій кімнаті. Ніякої сварки чи бійки між обвинуваченою та потерпілою не було, їй невідомо, що відбулось між ними. Вона почула, що сестра ОСОБА_21 та мати плачуть, тому вийшла з кімнати. Потерпіла лежала на дивані, спала, потім прокинулась та стала скаржитись на біль в животі. Матір пропонувала викликати швидку, бабуся заперечувала. На одязі потерпілої в районі грудей вона побачила кров. Обвинувачена подзвонила знайомому дяді ОСОБА_22 , який приїхав до них. Подивившись на рану, дядя ОСОБА_18 сказав, що нічого страшного, потрібна «зеленка», і вона принесла її. Коли обробляли рану, вона не була присутньою, перебувала в іншій кімнаті, інших ушкоджень на тілі бабусі не бачила. Пізніше бабуся намагалась встати з ліжка і впала. Мати сказала, що бабуся померла. Їй відомо, що бабуся померла від ножового поранення, яке завдала мати ОСОБА_5 . Сестра ОСОБА_21 їй говорила, що бачила, коли ходила попити водички, що мати намагалась розбудити бабусю, а плакати сестра ОСОБА_21 стала, коли побачила кров у бабусі.

Судом були досліджені наступні письмові докази.

Постанова слідчого від 10.04.2020 року, якою у зв`язку з укладенням шлюбу та зміною прізвища з « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_24 » було уточнено анкетні дані обвинуваченої в частині прізвища. /т.1 а.п.228/

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0000268 /т.1 а.п.36-37/, органом досудового розслідування вказаного кримінального провадження є СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким 17.02.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, при наступних обставинах: 17.02.2020 року до чергової частини Павлоградського ВП надійшло повідомлення, що ОСОБА_25 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , - спричинила тілесні ушкодження несумісні з життям ОСОБА_9 , від яких остання померла.

Рапорт інспектора СРПП Павлоградського ВП від 17.02.2020 року, згідно якого 17.02.2020 року о 00:19 годині зі служби «102» надійшло повідомлення, що за адресою АДРЕСА_1 , - заявниця ОСОБА_25 вбила матір ОСОБА_9 , вдаривши ножем в грудну клітину через сварку /т.1 а.п.38/.

Протокол огляду місця події від 17.02.2020 року з додатками /т.1 а.п.40-49/, відповідно до якого на підставі добровільної згоди обвинуваченої слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за участі понятих та спеціаліста 17.02.2020 року було проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_1 . В кухонній кімнаті на підлозі в положенні «лежачі на спині» виявлений труп потерпілої ОСОБА_9 з тілесним ушкодженням на поверхні грудної клітини зліва в підключичній області у вигляді поранення. Неподалік від трупу на підлозі в даній кімнаті знайдена жіноча блуза зі слідами РБК та плямами темно-зеленого кольору. На тумбочці з посудом знайдений ніж металевий загальною довжиною 31 см. На поверхні руків`я ножа виявлені два сліди пальців рук людини, які відкопійовані на ліпку стрічку. На столі в кухонній кімнаті знайдено дві чарки з прозорою рідиною зі специфічним запахом алкоголю, керамічні чашки, з поверхонь вказаного посуду було вилучено відбитки пальців рук. В зальній кімнаті на дивані знайдений мобільний телефон «S-Tell». Всі виявлені речі були вилучені під час огляду місця події. При огляді трупу були вилучені мікрочастки з обох рук, змиви з рук, зрізи краю нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_9 , труп дактилоскоповано. На фотографіях, доданих до протоколу зафіксовано обстановку в будинку після вчинення злочину, місцезнаходження та загальний вигляд тіла потерпілої, виявлене тілесне ушкодження, місцезнаходження вилучений речей з місця злочину.

Постанова слідчого від 17.02.2020 року про визнання в якості речових доказів: ножа кухонного зі слідами РБК, блузки зі слідами РБК, 10 слідів пальців рук; мобільного телефону «S-Tell»; змивів з обох рук, мікрочастинок з обох рук, зрізів краю нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_9 /т.1 а.п.50/.

Постанова слідчого судді від 18.02.2020 року, згідно якої було накладено арешт на вилучені в ході огляду місця злочину ніж, жіночу блузку, мобільний телефон /т.1 а.п.52/.

Протокол огляду предмету від 17.02.2020 року /т.1 а.п.53-59/, відповідно до якого слідчим в приміщенні відділення судово-медичної експертизи оглянув та вилучив речі потерпілої ОСОБА_9 : джинси, шкарпетки, труси, гамаші без ушкоджень; майку та светр з плямами РБК та пошкодженням в області лівої ключиці. Вказані речі потерпілої ОСОБА_9 були визнані постановою слідчого від 17.02.2020 року речовими доказами /т.1 а.п.60/ та ухвалою слідчого судді від 18.02.2020 року /т.1 а.п.62/ на них накладено арешт.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №149 /т.1 а.п.89/, згідно якого обвинувачена під час огляду 17.02.2020 року о 02.30 годині після інкримінованих подій перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.02.2020 року /т.1 а.п.92-94/, відповідно до якого обвинувачену в порядку ст.208 КПК України було затримано 17.02.2020 року о 11.35 годині, в ході затримання було вилучено одяг, в який була одягнута обвинувачена ОСОБА_5 під час інкримінованих подій: чоботи чорного кольору, кофта сірого кольору, штани чорного кольору, труси сірого кольору, жилетка чорного кольору, шкарпетки, майка рожевого кольору. Вказаний одяг обвинуваченої постановою слідчого від 17.02.2020 року було визнано речовим доказом /т.1 а.п.99/, ухвалою слідчого судді від 18.02.2020 року заарештований /т.1 а.п.100/.

Протоколи отримання зразків для проведення експертизи від 17.02.2020 року /т.1.а.п.109, 113, 117, 121/, відповідно до яких слідчим на підставі постанов прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 17.02.2020 року та заяв обвинуваченої були відібрані змиви з обох рук, зразки країв нігтьових платин з обох рук, відбитки пальців рук та долонь, зразки крові у обвинуваченої ОСОБА_5 , які в подальшому постановами слідчого від 17.02.2020 року визнані речовими доказами.

Протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2020 року /т.1 а.п.125-130/, згідно якого обвинувачена в присутності захисника, понятих, перебуваючи на місці злочину по АДРЕСА_1 , розповіла про обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, пояснивши, що 16.02.2020 року її мати, потерпіла ОСОБА_9 на протязі дня вживала спиртні напої, її прохання допомогти по господарству ігнорувала, ввечері після словесної перепалки вона взяла в праву руку металевого ножа в кухонній кімнаті, підійшовши до потерпілої, яка майже лежала на дивані, вдарила ножем останню в область грудної клітки зліва. На крик потерпілої в кімнату забігли діти. Відхиливши кофту, вона побачила у потерпілої кров, викликала знайомого таксиста ОСОБА_10 . Останній обробив рану потерпілої зеленкою та поїхав. Потерпіла залишилась лежати на дивані, вона разом з дітьми пішла відпочивати до зальної кімнати. Через деякий час, почувши хрипи та крики, зайшовши до кухонної кімнати, вона побачила на підлозі потерпілу без ознак життя.

Лікарське свідоцтво про смерть №98 від 17.02.2020 року /т.1 а.п.68/, згідно якого смерть потерпілої ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: гостра крововтрата, травма серця.

Висновок судово-медичної експертизи №98 від 17.03.2020 року /т.1 а.п.69-73/, відповідно до якого при експертизі трупу потерпілої ОСОБА_9 виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва (по середньо-ключичній лінії) з пораненням серця. Рана на грудній клітині зліва заподіяна колюче-ріжучим предметом із шириною клинка протягом поринулої частини не більше 20.8 мм, маючого гостре лезо й обух, товщиною близько 1.7 мм. Проникаюче колото-різане поранення на грудній клітині зліва з ушкодженням серця за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Вказане поранення утворилось одночасно від однієї травмуючої дії плаского колючо-ріжучого предмету, прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті. Смерть потерпілої ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням правих відділів серця, яке ускладнилось гострою крововтратою, що і обумовило безпосередню причину смерті. Дане тілесне ушкодження перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Згідно трупних явищам, виявленим при досліджені трупа потерпілої ОСОБА_9 , смерть її настала в межах 8-16 годин до моменту проведення експертизи (час дослідження 09.30 година 17.02.2020 року). При судово-токсикологічному досліджені крові від трупу ОСОБА_9 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2.86 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб. Від рани на грудній клітині зліва у другому міжреберрі по середньо-ключичній лінії розповсюджується раневий канал в напрямку зліва на право, зверху до низу, спереду назад. Глибина раневого каналу 11.5 см, який сліпо закінчується в порожнині правого шлуночку серця.

Висновок судово-медичної експертизи №98 додатковий від 20.03.2020 року /т.1 а.п.131-134/, відповідно до якого виявлене тілесне ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, згідно механізму утворення, могло утворитись як показала обвинувачена під час проведення слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 підтвердив складені ним висновки за результатами дослідження трупу потерпілої, зазначив, що у потерпілої ОСОБА_9 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пораненням серця. Аномального розташування внутрішніх органів у потерпілої не було виявлено. Тілесне ушкодження на грудній клітині зліва у потерпілої було заподіяне колюче-ріжучим предметом, рана має рівні контури, глибина раневого каналу становить 11.5 см, що свідчить про ударний механізм спричинення ушкодження, нанесення удару з певною силою. Виявлені тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись при обставинах, на які вказала обвинувачена під час слідчого експерименту, при цьому тремтіння в руці з ножем перед ударом, про які зазначає обвинувачена, не було. Наявність алкоголю в крові сприяло внутрішній кровотечі, проте не перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. З виявленою травмою серця особа могла прожити нетривалий час, який вимірюється хвилинами, який також залежить від положення тіла та активності потерпілого. При своєчасній кваліфікованій допомозі можливо і не наступила би смерть ОСОБА_9 .

Постанова слідчого про визнання речовим доказом від 25.02.2020 року DVD-R-диск з аудіозаписом дзвінка обвинуваченої від 17.02.2020 року о 00.19 годині, під час якого остання повідомила поліції, що вбила матір ножем /т.1 а.п.138/

Протокол огляду від 28.02.2020 року /т.1 а.п.139-141/, відповідно до якого під час проведення досудового розслідування було оглянуто DVD-R-диск з аудіозаписом дзвінка, що був зроблений 17.02.2020 року о 00.19 годині до поліції з номеру телефону, яким користується обвинувачена ОСОБА_5 , в якому остання повідомляє про те, що 30 хвилин потому за адресою: АДРЕСА_1 , - вона вбила свою матір ОСОБА_9 ножем в грудну клітину.

Прослухавши вказаний вище аудіозапис дзвінка в судовому засіданні, колегією суддів були встановлені аналогічні обставини.

Висновки судово-медичної експертизи №199 від 27.02.2020 року та №199/1 від 04.03.2020 року, відповідно до яких були визначена групова приналежність крові обвинуваченої ОСОБА_5 та крові потерпілої ОСОБА_9 /т.1 а.п.143-143а, 145-146/.

Висновок експерта судово-медичної експертизи №199/2 від 18.03.2020 року /т.1 а.п.148-151/, згідно якого в слідах на жіночих джинсах чорного кольору, які належать потерпілій ОСОБА_9 , на жіночій блузі, вилученої з місця події, встановлена наявність крові людини, можливість утворення якої не виключено як за рахунок крові потерпілої ОСОБА_9 , так і за рахунок крові обвинуваченої ОСОБА_5 .

Висновок експерта судово-медичної експертизи №199/3 від 04.03.2020 року /т.1 а.п.153-156/, відповідно до якого в слідах на джемпері, який був вилучений у обвинуваченої ОСОБА_5 після затримання, встановлена наявність крові людини, походження якої не виключено як за рахунок крові потерпілої ОСОБА_9 , так і за рахунок крові обвинуваченої ОСОБА_5 .

Висновок судово-медичної експертизи ножа № 267/1 від 18.03.2020 року /т.1 а.п.158-161/, відповідно до якого на клинку ножа, що був вилучений з місця злочину, встановлена наявність крові та визначений білок людини. Отримані результати дослідження не виключають можливість походження слідів крові на клинку ножа як від потерпілої ОСОБА_9 , так від обвинуваченої ОСОБА_5 , беручи до уваги їх групи крові.

Висновок судово-медичної експертизи № 267/2 від 06.03.2020 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук та в змивами з обох рук обвинуваченої ОСОБА_5 наявність крові не встановлена, клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини в даних об`єктах не виявлені /т.1 а.п.163-165/.

Висновок судово-медичної експертизи № 267/3 від 20.03.2020 року, відповідно до якого під час проведення цитологічного дослідження піднігтьового вмісту нігтьових зрізів з правої руки потерпілої ОСОБА_9 встановлено, що клітини середніх та глибоких шарів епідермісу належать особі жіночої генетичної статі, та могли походити як від потерпілої, так і від обвинуваченої ОСОБА_5 . В змиві з лівої руки потерпілої ОСОБА_9 встановлена наявність крові людини, яка може походити як від самої потерпілої так і від обвинуваченої ОСОБА_5 /т.1 а.п.167-171/.

Висновок судової трасологічної експертизи від 24.02.2020 року /т.1 а.п.176-189/, відповідно до якого:

- сліди пальців рук, вилучені в ході огляду місця злочину з руків`я ножа, залишені безіменним пальцем правої руки та великим пальцем правої руки обвинуваченої ОСОБА_5 ,

- слід пальця руки, вилучений в ході огляду місця злочину з поверхні чашки залишений вказівним пальцем правої руки обвинуваченої ОСОБА_5 , слід з поверхні іншої чашки залишений вказівним пальцем правої руки потерпілої ОСОБА_9 ,

- сліди пальців рук, вилучені з поверхні чарок з місця злочину, залишені відповідно безіменним та середнім пальцями правої руки обвинуваченої ОСОБА_5 ,

- сліди пальців рук, вилучені з поверхні тарілки з місця злочину, залишені середнім та вказівним пальцями правої руки потерпілої ОСОБА_9 .

Висновок судової трасологічної експертизи від 24.02.2020 року /т.1 а.п.194-199/, згідно якого спереду на правій лямці майки та на светрі, спереду у верхній частині справа, в які була одягнута потерпіла ОСОБА_9 під час інкримінованих подій, наявне одне наскрізне пошкодження, яке утворене в результаті дії колюче-ріжучого предмету, що має клинок з вістрям, обухом та гостро заточеним лезом типу ніж тощо.

Висновок судової експертизи дослідження волокнистих матеріалів та виробів від 11.03.2020 року /т.1а.п.201-204/, відповідно до якого експертом були досліджені мікрооб`єкти з місця події, що були вилучені на два фрагменти дактилоплівки, серед яких виявлені одиночні текстильні волокна з ознаками бавовни, які не придатні для ідентифікації та для подальшого порівняльного дослідження. Одиночні текстильні волокна інформації про виріб в собі не несуть.

Висновок судово-психіатричної експертизи №111 від 10.03.2020 року, згідно якого обвинувачена ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждала і у теперішній час також не страждає. Під час інкримінованого їй діяння вона могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом обвинувачена також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /т.1 а.п.205-207/.

Висновок експерта №359-МК від 02.04.2020 року /т.1 а.п.208-212/, відповідно до якого пошкодження на шматку шкіри з передньої поверхні грудної клітки зліва від трупу потерпілої ОСОБА_9 могло бути заподіяне клинком представленого на експертизу ножа, що був вилучений з місця злочину.

Висновок судово-медичної експертизи майки та светра потерпілої №215 від 18.03.2020 року /т.1 а.п.224-227/, згідно якого в слідах на майці та на светрі, в які була одягнута потерпіла ОСОБА_9 в момент інкримінованих подій, встановлена наявність крові людини, не виключена можливість утворення яких як за рахунок крові потерпілої ОСОБА_9 , так і за рахунок крові обвинуваченої ОСОБА_5 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2020 року /т.2 а.п.20-24/, відповідно до якого неповнолітній свідок ОСОБА_27 ( ОСОБА_23 ) добровільно на досудовому розслідуванні за місцем вчинення кримінального правопорушення відтворила побачені нею обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення та зазначила, що 16.02.2020 року в вечірній час доби вона, перебуваючи на дивані в спальній кімнаті через дверну пройму побачила, як її мати, обвинувачена ОСОБА_5 , взяла ніж зі стола, та підійшла до потерпілої ОСОБА_9 , яка спала на дивані в кухні. Обвинувачена ОСОБА_5 , намагаючись розбудити потерпілу, «чикнула» в руку потерпілу, вона бачила кров у потерпілої. Після чого потерпіла ОСОБА_9 , полежавши на дивані, скинула подушку на підлогу, та сама лягла на підлогу. Через деякий час приїхав на допомогу таксист д.Саша (свідок ОСОБА_14 ). Аналогічні обставини були встановлені судом під час перегляду відеозапису проведення вказаного вище слідчого експерименту.

Згідно пояснень неповнолітнього свідка ОСОБА_28 ( ОСОБА_23 ), вона під час слідчої дії надавала покази про обставини, яких вона не бачила, перед початком слідчої дії її не попереджували про можливість відмовитись давати показання стосовно своєї матері. Вона дійсно перебувала в будинку, де стались події, проте механізму спричинення удару ножем обвинуваченою бабусі вона не бачила.

Допитані педагог ОСОБА_29 та головний спеціаліст служби у справах дітей ОСОБА_30 , які були присутніми під час слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_31 та допиті, показали, що дівчина на місці злочину показання давала добровільно, ніхто з присутніх на свідка не тиснув, не впливав на її покази, не примушував до викривальних показів відносно матері, дівчина добре орієнтувалась в будинку.

Проаналізувавши надані в судовому засіданні показання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо випадкового спричинення удару ножем потерпілій ОСОБА_9 з метою залякати та примусити допомогти останню по господарству, а також показання потерпілої, свідків, досліджені письмові докази, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_5 , а також з іншими доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинувачену у вчиненні саме кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, - колегія суддів робить висновок про те, що наведені судом докази, окрім показань обвинуваченої та протоколу слідчого експерименту за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченої є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Покази обвинуваченої про відсутність умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_9 , спричинення будь-яких тілесних ушкоджень були спростовані в судовому засіданні протоколами слідчих дій, висновками експертиз, показаннями свідків. Так, у потерпілої ОСОБА_9 було виявлене одне ножове поранення в життєво-важливий орган грудна клітини зліва. Глибина раневого каналу та вилучений кухонний ніж з місця злочину, криміналістична експертиза дослідження пошкодження на шматку шкіри потерпілої в сукупності підтверджують, що лезо ножа (знаряддя злочину) повністю зайшло в тіло потерпілої під час удару. Допитаний в судовому засіданні експерт, що проводив дослідження трупу потерпілої, підтвердив, що виявлене у потерпілої ножове поранення грудної клітини виникло за ударним механізмом, тобто знаряддю злочину був наданий рух з силою, в результаті чого лезо ножа проткнуло одяг та зайшло на 11.5 см в тіло загиблої, пошкодивши серце потерпілої. Виникла в результаті цього внутрішня кровотеча призвела до гострої крововтрати та стала причиною смерті потерпілої. Рівні контури рани свідчать про чіткий та впевнений удар ножем, відсутність тремтіння руки під час завдання ушкодження. Проведений слідчий експеримент за участі обвинуваченої на досудовому розслідуванні викриває мотив вчиненого, а саме обурення обвинуваченої поведінкою потерпілої та небажання останньої підкорюватись, допомагати по господарству. На вказаний мотив неодноразово вказувала і сама обвинувачена під час судового розгляду. Показаний механізм обвинуваченою завдання удару саме ножем потерпілій, перебування ОСОБА_5 в цей момент стоячи над потерпілою, яка сидить та не чинить ніякого опору, замах ножем зверху до низу та удар в життєво-важливий орган (грудна клітина зліва), - свідчать про наявність умислу на умисне вбивство. Наступна поведінка обвинуваченої, яка була встановлена з показань свідків ОСОБА_14 , неповнолітніх свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_32 , самої обвинуваченої - також не спростовують показів обвинуваченої про відсутність бажання смерті потерпілої, оскільки обвинувачена не намагалась викликати швидку, доставити потерпілу до лікарні, а лише, обробивши виявлену рану антисептичним засобом після удару ножем, клинок якого повністю зайшов в тіло людини, лягла спокійно відпочивати. Експерт в суді підтвердив, що своєчасна кваліфікована медична допомога потерпілій могла би врятувати її життя. Проведена судово-психіатрична експертиза доводить осудність ОСОБА_5 , можливість усвідомлювати свої дії, зокрема і бездіяльність під час інкримінованих подій і керувати ними. Прослуханий запис дзвінка обвинуваченої до швидкої також підтверджує свідомий стан обвинуваченої та оцінку своїх дій останньою.

Враховуючи роз`яснення, які містить Постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року судом було ретельно досліджено докази сторін провадження та з`ясовано зміст та спрямованість умислу винної.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу злочину, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації поранення, поведінку винної і потерпілої, що передувала події, та після, а саме: обурення обвинуваченої поведінкою потерпілої, небажання останньої підкорюватись, удару обвинуваченої ножем потерпілій, яка в цей момент сиділа на ліжку та не чинила будь-якого опору чи протиправних дій, в життєво-важливий орган - ліву половину передньої поверхні грудної клітини зверху вниз, наявності саме колото-різаного ножового поранення у потерпілої після удару, усвідомлення обвинуваченою цього факту та подальше ненадання кваліфікованої медичної допомоги після вказаних подій та не сприяння цьому, - свідчать про наявність непрямого умислу у обвинуваченої на вчинення умисного вбивства, коли винна усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й свідомо припускає їх настання.

Доводи сторони захисту про відсутність умислу у ОСОБА_5 на вбивство при наявності лише одного тілесного ушкодження у потерпілої судом оцінені критично, виходячи з того, що це ушкодження на тілі потерпілої було виявлено саме в ділянці тулуба, де у людини знаходиться серце - життєво-важливий орган. При нанесенні удару ножем саме в цю ділянку особа усвідомлює, що в результаті її дій можуть наступити непоправимі наслідки у вигляді смерті. При цьому при вказаних вище обставинах кримінального провадження нічого не заважало обвинуваченій ОСОБА_5 завдати удару в іншу ділянку тіла потерпілої чи іншим знаряддям злочину.

На підставі викладеного, при ухваленні вироку за кримінальним провадженням суд сприймає критично покази обвинуваченої ОСОБА_5 та не бере їх за увагу, оскільки вони не логічні, не послідовні та не збігаються з іншими доказами, зібраними за провадженням, суперечать їм. Вказані показання ОСОБА_5 суд розцінює як обраний спосіб захисту обвинуваченої від висунутого обвинувачення та можливість ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне.

Протокол слідчого експерименту за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_17 суд визнає недопустимим доказом, оскільки вказана особа не була повідомлена до початку проведення слідчої дії про можливість відмовитись давати покази стосовно своєї матері обвинуваченої ОСОБА_5 , і це було підтверджено в суді показами самого свідка, осіб, присутніх під час проведення цієї слідчої дії.

Таким чином, винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесений до категорії особливо тяжкого злочину, ступінь негативних та невідворотних наслідків у вигляді смерті потерпілої, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та вагітна, за місцем реєстрації характеризується посередньо, не працює, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також враховує відшкодування завданих збитків потерпілій.

Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Заявлене стороною захисту та обвинуваченою щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачена не визнала своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину, заперечувала до останнього наявність будь-якого умислу, виправдовуючи скоєне. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Зазначена в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченої, у виді вчинення кримінального правопорушення у присутності малолітньої дитини не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки допитані неповнолітні свідки показали, що не бачили спричинення удару ножем обвинуваченою, а лише побачили наслідки таких дій у вигляді настання смерті потерпілої.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченої, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, наявності на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей та стану вагітності, думки потерпілої щодо покарання непов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише з ізолюванням від суспільства та призначає їй покарання в межах санкції інкримінованої статі Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі ніж передбачено законом за злочин (застосування ст. 69 КК України) може мати місце тільки при наявності декількох (не менше двох) пом`якшуючих обставин та які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к констатував, що обставини чи сукупність обставин для застосування ст.69 КК України мають бути в причинному зв`язку з цілями злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.
Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей та перебуває в стані вагітності, відшкодувала завдані злочином збитки, при цьому вчинила особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, результатом якого стали непоправимі наслідки смерть особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах. При цьому відсутність судимостей у обвинуваченої, наявність на утриманні неповнолітніх дітей під час інкримінованого злочину жодним чином не стримали обвинувачену від вчинення особливо тяжкого злочину.

Встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, істотно не знижують ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 нижче від найнижчої межі інкримінованої статті буде явно несправедливим.

Тому колегія суддів з урахуванням викладеного вважає можливим призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 в мінімальних межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у виді домашнього арешту втратив чинність у зв`язку з закінченням строку його дії, сторони не наполягали на застосуванні будь-якого запобіжного заходу.

Під час проведення досудового розслідування проводились експертизи, згідно довідок Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення криміналістичних експертиз було витрачено 3768.24 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 винувата у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави вартість проведених криміналістичних експертиз у розмірі 3768.24 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_5 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази:

- ніж кухонний зі слідами РБК, блузку зі слідами РБК, 10 слідів пальців рук; змиви з обох рук, мікрочастинки з обох рук, зрізи краю нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_9 , джинси чорного кольору, пара в`язаних шкарпеток біло-жовтого кольору, гамаші чорного кольору, майку жіночу блакитного кольору та светр жіночій бежевого кольору з плямами РБК, які належали потерпілій ОСОБА_9 , змиви з обох рук, зрізи країв нігтьових пластин з обох рук, відбитки пальців рук та долонь, зразки крові обвинуваченої ОСОБА_5 , які передані на збереження до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «S-Tell», пара чобіт чорного кольору, кофта сірого кольору, штани чорного кольору, жилетку чорного кольору, пару шкарпеток, майку рожевого кольору, які належать обвинуваченій ОСОБА_5 та передані на збереження до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили, передати по приналежності;

- DVD-R диск з аудіозаписом дзвінка від 17.02.2020 року, який перебуває в матеріалах кримінального провадження зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3