Справа № 347/802/21
Провадження № 1-кп/347/192/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження № 0000028, внесене 09 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, депутатом не обирався, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України;

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Відповідно до ст.13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України, 09.04.2021 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних дозвільних документів на проведення видобування корисних копалин загально державного значення, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, використовуючи транспортний засіб марки і моделі ЗИЛ-ММЗ 4502 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 08.06.2019 року, належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , приїхав на АДРЕСА_1 , з метою збагачення за рахунок реалізації піщано-гравійної суміші, навантажив на кузов вказаного транспортного засобу за допомогою господарської лопати піщану гравійну-суміш в кількості 560 кілограм. Таким чином, ОСОБА_4 здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

19.04.2021 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000028, від 09 квітня 2021 року та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тисячі п?ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 000 гривень.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного в угоді покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в угоді покарання, із застосування ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.

Зважаючи на характеризуючі дані обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність завданої злочином шкоди просив суд, призначити ОСОБА_7 покарання погоджене сторонами в угоді, а саме у виді штрафу в розмірі тисячі п?ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано гравійної суміші, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, вчинення злочину вперше.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 69 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2021 року, укладену між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 09 квітня 2021 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча п?ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п?ять тисяч п?ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1 307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 (шістдесят) копійок процесуальних витрат за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи ґрунтів № СЕ-19/109-21/3919-ФХЛ від 15 квітня 2021 року.

Речові докази:

- вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», 4502, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили - повернути законному власнику ОСОБА_6 жителю АДРЕСА_1 ;

- незаконну видобуту піщано-гравійну суміш, яка передана на зберігання до філії «Косівський райавтодор» конфіскувати в дохід держави;

- дві господарські лопати повернути за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1