ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/2681/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/486/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000889 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 зі змінами, прокурора Каховської окружної прокуратури ОСОБА_10 та апеляційною скаргою з доповненнями представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.02.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 витрати на лікування в сумі 3983 грн. та моральну шкоду в сумі 8000 грн., всього 11983 гривні. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Суд встановив, що ОСОБА_7 18.04.2018 року близько 17:00 год., знаходячись неподалік ринку «Сокіл» по вул. Горького в м. Нова Каховка Херсонської області, на грунті особистих неприязних стосунків, в ході раптово виниклої сварки, умисно наніс один удар гайковим ключем в область потилиці ОСОБА_11 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого наніс йому декілька ударів ногою по тулубу та обличчю, внаслідок чого спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, забійну рану волосистої частини голови, синець повік лівого ока, крововилив в білкову оболонку лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці спини ліворуч та в області плечового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 125 КК умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просила вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, що йому інкримінується. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд, дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, що інкриміновано йому органом досудового розслідування не мав права перекваліфіковувати його дії на іншу норму кримінального закону ч. 2 ст. 125 КК, яка ОСОБА_7 не інкримінувалась, оскільки суд розглядає кримінальне провадження лише в межах висунутого обвинувачення і не має права відшукувати в діях особи бодай хоч б будь-який склад іншого злочину, якщо обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 подала клопотання, фактично змінивши у такий спосіб первинні апеляційні вимоги, в якому просила вирок скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд передчасно дійшов висновку щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, неправильно оцінив докази у провадженні, безпідставно надавши перевагу доказам захисту, які отримано вже на стадії судового розгляду, безпідставно відхилив клопотання прокурора про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи за наявності двох протилежних висновків експерта, чим допустив неповноту судового розгляду. Суд безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі із доповненням представник потерпілого ОСОБА_9 просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Покласти передбачені п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд передчасно дійшов висновку щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, неправильно оцінив докази у провадженні, безпідставно відхилив клопотання прокурора про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи за наявності двох протилежних висновків експерта, чим допустив неповноту судового розгляду. Крім того, при вирішенні цивільного позову потерпілого суд визначив розмір моральної шкоди в сумі 8000 грн, замість 30 000 грн., як просив потерпілий, який не є справедливим та спів мірним ступеню його душевних страждань.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 апеляційні скарги сторони обвинувачення підтримали з наведених в них підстав, проти задоволення апеляційної скарги захисника із внесеними змінами просили відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника із внесеними змінами, просили вирок скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи скарг прокурора та представника потерпілого про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів визнає їх безпідставними з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка кожного доказу є компетенцією суду, який ухвалив вирок, виходячи з точки зору належності, достовірності, допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

У своєму рішенні суд навів конкретні докази, які переконливо доводять справедливість засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України.

З показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що з ОСОБА_7 має тривалі особисті неприязні стосунки. 18.04.2018 року близько 15:30 год. він приїхав на автомобілі зі своїм знайомим ОСОБА_12 до дитячого магазину біля ринку «Сокіл» по вул. Горького в м. Нова Каховка на виклик ОСОБА_7 . Коли він вийшов з автомобіля та підійшов до ОСОБА_7 той наніс йому гайковим ключем удар по голові у потиличну частину, від якого він упав на землю і тоді обвинувачений почав бити його ногами в грудну клітину, а потім душити. В цей момент у бійку втрутився ОСОБА_13 та відтягнув його.
Свідок ОСОБА_13 дав суду аналогічні показання.
Свідок ОСОБА_14 показала, що потерпілий ОСОБА_11 є її колишнім чоловіком, а ОСОБА_7 є її співмешканцем. Близько 17:00 год. ОСОБА_11 приїхав до магазину «6+» по вул. Горького в м. Нова Каховка, де вона працює. В цей же час біля магазину перебував ОСОБА_7 , який чекав її з роботи. Вона бачила як ОСОБА_11 вийшов з автомобіля з гайковим ключем в руках та підійшов до ОСОБА_7 , між ними почалась сварка, яка переросла в обопільну бійку, в ході якої хлопці боролись на землі та душили один одного. Також вона бачила гайковий ключ і в ОСОБА_7 , яким він наніс ОСОБА_11 удар в потилицю.
Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_7 є її братом. 18.04.2018 року була очевидцем бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які обидва тримали гаєчні ключі. Бачила, як ОСОБА_16 тримав ОСОБА_17 за шию і вони упали, при цьому ОСОБА_16 упав на спину, а Оренчин на нього, на землі ОСОБА_17 наніс удар кулаком ОСОБА_16 в обличчя, потім вони боролись, штовхались ногами. Коли їх розборонили, то вона бачила у ОСОБА_16 на потилиці кров. Щоб ОСОБА_7 наносив хлопцю удари ногами по тулубу вона не бачила.
Свідок ОСОБА_18 бачила як ОСОБА_11 схопив ОСОБА_7 рукою за шию, вони упали на землю, ОСОБА_11 як би потягнув за собою ОСОБА_7 і він упав на нього ( ОСОБА_11 ), на землі між ними почалась бійка, яку розборонили оточуючі.
Свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що в квітні 2018 року знаходилась біля ринку «Сокіл» по вул. Горького в м. Нова Каховка та через проїзну частину бачила як обвинувачений бив ногами потерпілого, який лежав на землі.
Згідно протоколу доступу до речей і документів від 08.05.2018 року в травматологічному відділенні КЗ «ЦМЛ м. Нова Каховка» вилучено історію хвороби ОСОБА_11 №1805, сформовану за період з 24.04.2018 року по 30.04.2018 року (амбулаторну карту на 9 арк. та рентгенівські знімки 3 шт.), яку постановою слідчого від 10.05.2018 року визнано речовим доказом та оглянуто судом в ході судового розгляду.
Висновком експерта №40 НК від 10.05.2018 року встановлено у ОСОБА_11 струс головного мозку, забійну рану волосистої частини голови, синець повік лівого ока, крововилив в білкову оболонку лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці спини ліворуч та в області плечового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В ході огляду місця події від 18.04.2018 року було вилучено два гайкових ключа, розміром 25х28 з маркуванням «Арсенал», з плямами бурого кольору, які постановою від 19.04.2018 року визнано речовими доказами та оглянуто судом під час судового розгляду.
Вказані та інші наведені у вироку докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та сумнівів в їх достовірності не викликають. Вони безпосередньо досліджені, належним чином перевірені судом першої інстанції, та ним надана правильна юридична оцінка як кожному окремо, так і у взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості та достатності для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Апеляційний суд не знаходить підстав для надання цим доказам іншої оцінки, ніж суд першої інстанції та не вбачає підстав для засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не оспорює факту конфлікту з ОСОБА_11 14.04.2018 року та обопільної бійки на ґрунті неприязних стосунків. Не оспорює він того факту, що вдарив ОСОБА_11 гаєчним ключом по потилиці, та ногою по голові, коли останній впав на землю. Разом з цим заперечував факту нанесення ударів по тулубу та перелому ребер потерпілого.

Суд обґрунтовано відхилив показання обвинуваченого про те, що він не наносив ОСОБА_11 ударів ногами по тулубу, оскільки вони спростовуються послідовними показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 очевидців події, однак як обґрунтовано наголосив суд, цими доказами підтверджено лише факт спричинення потерпілому ОСОБА_7 ударів ногами по тулубу, але не доведено ступінь тяжкості цих ушкоджень.

Суд обґрунтовано критично поставився до висновку судово-медичної експертизи №40 НК від 10.05.2018 року (том 1 а.п. 23-24) в частині виявлення у ОСОБА_11 перелому 9 ребра праворуч по середній паховій лінії, перелому 8-9 ребер ліворуч по передній паховій лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, оскільки цей висновок в даній частині спростовується роз`ясненнями в суді експерта ОСОБА_20 , який показав, що під час проведення судово-медичної експертизи не досліджував та не брав до уваги рентгенівський знімок, а лише відомості з амбулаторної карти потерпілого та висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи №1382 від 11.11.2020 року (том 2 а.п.354-257), яким встановлено, що на рентгенограмі потерпілого ОСОБА_11 № НОМЕР_1 від 18.04.2018 року не вбачається будь-яких переломів.
Крім того, показаннями лікара-хірурга ЦМЛ м. Нова Каховка ОСОБА_21 , допитаного судом в якості спеціаліста, встановлено, що відповідно до записів в амбулаторній карті ОСОБА_11 ним здійснювався огляд останнього 18.04.2018 року у приймальному відділенні лікарні та встановлено діагноз: забій лівої половини грудної клітини, перелом 6 ребра під питанням, потерпілого направлено на рентген. Тілесних ушкоджень у вигляді перелому 9 ребра праворуч та 8-9 ребер ліворуч виявлено не було. Оглянувши в судовому засіданні рентгенівський знімок №39659 від 18.04.218 року, повідомив, що не вбачає на ньому переломів ребер.
Таким чином роз`яснення лікаря ОСОБА_21 узгоджуються з висновком комісійної судово-медичної експертизи №1382 від 11.11.2020 року, що підтверджує його достовірність.
Доводи апелянтів, що цей висновок суперечить висновку експерта №40 НК від 10.05.2018 року, є неприйнятними, оскільки суд встановив, що при первинній експертизі сам рентгенівський знімок №39659 від 18.04.218 року експертом не досліджувався, тому для його дослідження й була призначена додаткова експертиза, яка проведена комісією лікарів у відповідності до вимог КПК та ЗУ» Про судову експертизу».
Отже суперечностей між цими висновками не вбачається. Більш того, в заявленому перед апеляційним судом клопотанні про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, прокурор взагалі не на ставив на вирішення експертам питань про суперечність цих висновків та не зазначав в тому саме ця суперечність полягає.У цьому клопотанні на вирішення експерту були поставлені ті ж самі питання, що вже бути предметом дослідження при проведенні первинної експертизи.

Отже, переконливих мотивів з яких прокурор та представник потерпілого вважають висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи №1382 від 11.11.2020 рокунедостовірним в апеляційних скаргах не наведено, клопотання прокурора про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизиносить суто формальний характер.

Передбачених у ст. 87 КПК підстав для визнання висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №1382 від 11.11.2020 рокунедопустимим доказом апелянти не наводять.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не здобуто належних доказів спричинення ОСОБА_11 саме середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у виді переломів ребер, суд обґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 122 на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки винуватість останнього у заподіянні потерпілому решти тілесних ушкоджень з урахуванням визначеного експертом ступеня тяжкості повністю доведена дослідженими судом доказами та самим обвинуваченим не оспорюється.
Доходи захисника про вихід суду за межі обвинувачення через перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 122 на ч. 2 ст. 125 КК України є неприйнятними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2018 року зафіксовано факт звернення потерпілого ОСОБА_11 з заявою про вчинений злочин, а саме що 18.04.2018 року приблизно о 17:00 год. «Аренченко Олександр» спричинив йому тілесні ушкодження в м. Нова Каховка по вул. Горького в районі ринку «Сокіл».

Це обвинувачення ОСОБА_11 підтримав протягом усього перебігу судового провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 347 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема у разі визнання особи винуватою: мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Дійшовши висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ст. 122 ч. 1 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, суд дійшов правильного висновку про зміну цього обвинувачення на менш тяжке кримінальне правопорушення та засудження останнього за ч. 2 ст. 125 КК, яке повністю доведено та визнається обвинуваченим.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №237 від 15.05.2018 року є осудним та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, згідно досудової доповіді має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, і дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК у виді штрафу.
Доводи прокурора про неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання є безпідставними, оскільки штраф призначено в межах та у розмірі, передбаченому ч.2 с. 125 КК України, що діяла на час вчинення кримінального проступку. Крім того прокурор не наводить мотивів в якій частині суд порушив закон, призначаючи саме цей вид та розмір кримінального покарання.
Доводи представника потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди, колегія суддів визнає непереконливими. В обґрунтування цих вимог представником потерпілого взагалі не наведено мотивів які саме обставини суд не прийняв до уваги при визначенні розміру відшкодування та які саме норми закону порушив.

Вирішуючи заявлені потерпілим позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням ступеню моральних страждань останнього внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, доведеності та обґрунтованості розміру моральної шкоди, суд дійшов обґрунтованого висновку про присудження до стягнення 8000 грн, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обопільну бійку, ініціатором якої за показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 був саме потерпілий.
Отже доводи апеляційної скарги представника потерпілого про неправильне вирішення судом цивільного позову та збільшення присудженої до стягнення суми моральної шкоди до 30 0000 грн. задоволенню не підлягають.
Оцінюючи доводи клопотання захисника про скасування вироку та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальний проступок, перебачений ч. 2 ст. 125 КК України вчинено ОСОБА_7 18.04.2018 року. Отже на день апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

При цьому, оскільки кримінальне провадження було порушене щодо ОСОБА_7 за ст. 122 ч. 1 КК України, та висновку про правильну перекваліфікацію дій ОСОБА_7 апеляційний суд дійшов в нарадчій кімнаті при постановленні судового рішення за наслідками розгляду апеляційних скарг сторони обвинувачення, тобто підстави для застосування положень ст. 49 КК України виникли лише після встановлення судом апеляційної інстанції підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі положень п.2 ч.1 ст.49, п.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, незалежно від наявності раніше поданого клопотання захисника обвинуваченого про звільнення його саме від кримінальної відповідальності.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року (справа № 742/3937/19).
Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення в іншій частині, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Каховської окружної прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 з доповненнями залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 зі змінами задовольнити частково.

Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.02.2021 року щодо ОСОБА_7 - в частині призначеного покарання змінити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 17.06.2021 року ОСОБА_5 .