Дата документу 13.02.2021 Справа № 554/1250/21
Провадження № 1-кс/554/3204/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпродзержинська, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, працюючої на посаді старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2016 року № 352 о/с призначена на посаду старшого слідчого слідчого відділу Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
У своїй діяльності майор поліції ОСОБА_4 повинна керуватися Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII та статтею 40 КПК України, крім того, відповідно до примітки 2 до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць, у зв`язку з чим ОСОБА_4 є службовою особою, яка займає відповідальне службове становище.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон), Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Принципами діяльності поліції відповідно до ст.ст. 6-9 Закону є верховенство права, дотримання прав і свобод людини, законність, відкритість та прозорість
Відповідно до статті 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того слідчий уповноважени й приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України, а саме закриття кримінального провадження .
Таким чином, старший слідчий слідчого відділу Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання Корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання Корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання Корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
В свою чергу ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, у тому числі у сфері запобігання корупційним проявам, та всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, вчинила тяжкий корупційний злочин за наступних обставин.
Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, у старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 з`явився злочинний намір на одержання неправомірної вигоди від матері ОСОБА_8 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_9 , за прийняття рішення про закриття кримінального провадження та не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності. Розуміючи, що реалізувати свій злочинний намір на отримання неправомірної вигоди від родини самостійно, є небезпечним та бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за корупційне правопорушення, за для спілкування з родиною ОСОБА_10 з питань передачі їй грошових коштів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, вступила у злочинну змову з адвокатом ОСОБА_11 , якого заздалегідь було порекомендовано родині ОСОБА_10 слідчим.
ОСОБА_11 , розуміючи протиправність намірів слідчого ОСОБА_4 , діючи з власних корисливих інтересів, бажаючи отримати частину неправомірної вигоди для себе, погодився виконувати роль пособника у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого корупційного злочину.
Так, 19 січня 2021 року, близько о 13-50 годин, ОСОБА_11 виконуючи умови попередньої змови та роль пособника в одержанні неправомірної вигоди слідчим ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів в приміщенні офісу №9 будинку АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_9 та повідомив останню, що для того, щоб за скоєння дорожньо-транспортної пригоди її сина ОСОБА_8 не притягли до кримінальної відповідальності, а провадження закрили необхідно з ним укласти договір про надання правової допомоги, а в подальшому, надати йому грошові кошти в сумі від 4500 до 5500 доларів США, для передачі слідчому ОСОБА_4 .
Наступного дня, 20 січня 2021 року, приблизно о 9-00 годині ОСОБА_11 , виконуючи умови попередньої змови та роль пособника в одержанні неправомірної вигоди слідчим ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою надання своїм злочинним діям ознак правомірності, знаходячись в приміщенні офісу №9 будинку АДРЕСА_3 уклав договір № 20/01/21 про надання правової допомоги з ОСОБА_8 .
В подальшому, протягом січня початку лютого місяця 2021 року, виконуючи умови попередньої змови та роль пособника в одержанні неправомірної вигоди слідчим ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_11 під час неодноразових зустрічей з ОСОБА_9 запевняв останню про необхідність передачі грошових коштів для слідчого, з метою уникнення ОСОБА_8 негативних наслідків за результатами дорожньо-транспортної пригоди. Розмір суми, необхідної для закриття кримінального провадження назвав 5000 доларів США. для слідчого та осіб, які мають відношення до кримінального провадження, та 500 доларів США за його послуги у вирішенні питання щодо закриття кримінального провадження.
Всі свої дії, направлені на одержання неправомірної вигоди від
ОСОБА_9 , її розмір та строки отримання, ОСОБА_11 , виконуючи умови попередньої змови та роль пособника в одержанні неправомірної вигоди слідчим ОСОБА_4 , узгоджував з останньою за телефонним зв`язком та при особистих зустрічах.
Впевнившись в готовності ОСОБА_9 передати грошові кошти в сумі 5500 доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні її сина ОСОБА_8 , ОСОБА_11 повідомив про це ОСОБА_4 .
Тобто ОСОБА_4 підозрюється укримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України - в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб.
12 лютого 2021 року о 11 годині 11 хвилини ОСОБА_4 була затримана в порядку ст.208 КПК України.
12 лютого 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
З метою запобігання спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просить обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.
Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Вказала, що підозра необґрунтована, учасників ДТП вона не опитувала, справою не займалась з 30.11.2020 року. Вона має на утриманні неповнолітню дитину, чоловіка-інваліда, матір похилого віку, тому просить обрати більш м`який запобіжний захід.
Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Вказали на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Встановлено, що 12 лютого 2021 року об 11 годині 11 хвилини ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12 лютого 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_12 від 02.12.2020, 19.12.2020 та 12.02.2021; протокол огляду грошових коштів від 12.02.2021, протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_11 від 12.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.02.2021; іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у злочині, у вчиненні якого вона підозрюється, а саме позбавлення волі на строк до десяти років.
Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину та чоловіка-інваліда, матір похилого віку, має постійне місце проживання, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , позитивно характеризується по місцю роботи та проживання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваної, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги наявність у підозрюваної постійного місця проживання, соціальних зв`язків, її майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягає прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового слідства, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста Кам`янське Дніпропетровської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 12.04.2021 року, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на неї наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста Кам`янське Дніпропетровської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваної може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1