Справа № 308/1260/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/98/21, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисниця адвокатка ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року продовжено щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст. 186 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого,
запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.04.2021 включно.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст. 186 КК України, що під час розгляду кримінального провадження доведено, що встановлені судовими рішеннями передбачені ст. 177 КПК України ризики не зменшились та виправдовують тримання обввинуваченого під вартою, а наведені у доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування. Вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував тяжкість злочинів, санкція за вчинення найсуворішого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а також те, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього передбачених кримінальним процесуальним законодавством України обов`язків. Тому суд вважав недостатнім застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити строк дії обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу прокурор звернувся з пропуском строків, сторона захисту не ознайомлена з його змістом і копію клопотання не отримувала. Стверджує, що ОСОБА_5 має ряд захворювань та потребує якісного медичного лікування та додаткового медичного обстеження, що неможливо якісно забезпечити в умовах його ізоляції, а саме при перебуванні під вартою. Також вказує на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, проживає разом із матір`ю, яка потребує допомоги, оскільки являється інвалідом 3 групи по зору. Зазначає, що сума шкоди завдана діями ОСОБА_5 здебільшого повернута, жодних цивільних позовів не заявлено, а злочин не віднесений до злочинів поєднаних із заподіянням шкоди життю чи здоров`ю особи. Просить ухвалу скасувати й застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Обвинувачений ОСОБА_5 апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що, продовжуючи строк дії запобіжного заходу виді тримання під вартою, судом задоволено усне клопотання прокурора. Окрім того, посилається на доводи, на які вказує адвокатка ОСОБА_6 . Просить ухвалу суду скасувати.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.
Апеляційні скарги розглядаються у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та адвокатки ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає їх розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокатка належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційних скарг чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та адвокатка ОСОБА_6 не заявляли клопотання про розгляд апеляційних скарг за їх участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
З ухвали суду вбачається, що участь у розгляді клопотання брали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисниця - адвокатка ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання судом вимог ст. 193 КПК України.
Дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, те, що вчинені діяння відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту ряду свідків, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи.
Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції в цій частині.
Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_5 має ряд захворювань та потребує якісного медичного лікування та додаткового медичного обстеження, що неможливо якісно забезпечити в умовах його ізоляції, при перебуванні під вартою, має постійне місце проживання, одружений, проживає разом із матір`ю, яка потребує допомоги, як інвалід 3 групи по зору, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює утримання його під вартою, а наведені дані щодо захворювань обвинуваченого не свідчать про неможливість застосування щодо нього такого запобіжного заходу.
З огляду на доведеність вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними прокурором вважає й доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. При цьому, апеляційний суд вважає, що судом обґрунтовано взято до уваги і дані про особу обвинуваченого - вік та стан здоров`я, які не перешкоджають триманню його під вартою, ніде не працює, одружений, його майновий стан є незадовільним, законні джерела існування в нього відсутні, а також те, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувають інші кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 та ст. 185 КК України, а на даний час йому інкримінується вчинення нових умисних злочинів. З ухвали суду також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини і що судом таким дана належна оцінка.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як такі, що не впливають на висновки суду про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги адвокатки про те, що з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу прокурор звернувся з пропуском передбачених КПК України строків, що сторона захисту не ознайомлена з його змістом і копію клопотання не отримувала, що сума шкоди завдана діями ОСОБА_5 здебільшого повернута, жодних цивільних позовів не заявлено, а злочин не віднесений до злочинів поєднаних із заподіянням шкоди життю чи здоров`ю особи.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не можуть бути задоволені, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисниця - адвокатка ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.04.2021 включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :