Справа № 938/258/21
Номер провадження № 1-кс/938/63/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

29 квітня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2019 за №0000104 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України (у редакції Закону №2227- VІІІ від 06.12.2017, який набрав чинності з 11.01.2019),

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

у провадженні Верховинського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою судді від 27.04.2021 обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні призначено до розгляду у закритиму підготовчому засіданні.

В підготовче засідання 29.04.2021 з`явилися прокурор, представник неповнолітньої потерпілої, обвинувачений, захисник. Неповнолітня потерпіла та її законний представник в підготовче судове засідання не з`явилися.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 брали участь в підготовчому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції із Державною установою «Івано-Фрнківська установа виконання покарань №12».

Прокурор ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 брали участь підготовчому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції із Івано-Франківського міського суду.

Прокурор подала клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовочму засіданні зазначив, що відповідне клопотання було вручено йому 27.04.2021.

Відтак суд приходить до висновку, що обвинувачений ознайомлений із клопотанням про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у строки визначені ст.184 КПК України.

Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_6 в підготовчому засіданні також підтвердила, що клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вручено їй завчасно, в межах строків визначених ст. 184 КПК України.

Подане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вчинений проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч.4 ст.152 КК (в редакції Закону №2227-VІІІ від 06.12.2017) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.01.2021, в ході досудового розслідування, ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого продовжувалася та закінчується 03.05.2021. Вважає, що на даний час також існують підстави для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання, так як, ризики, передбачені у п.п. 1,3,4, ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема: обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки має близькі родинні зв`язки за кордоном; може незаконно впливати на свідків, неповнолітню потерпілу та її законного представника у цьому кримінальному провадженні, оскільки є добре знайомим з ними; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виразитися у здійсненні особою погроз неповнолітній потерпілій та її законному представнику, а також у схилянні свідків до дачі неправдивих показань. У зв`язку з чим, прокурор просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з підстав, викладених у клопотанні, просила його задовольнити.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримала в повному обсязі, вважає, що ризики наведені прокурором існують, та просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за недоведеністю ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України Звернула увагу на те, що дане кримінальне провадження зареєстроване у липні 2019 року, однак зважаючи, що підзахисний має доньку, яка проживає у Російській Федерації, з часу проведення досудового розслідування не намагався покинути Україну, чи іншим чином перешкоджати слідству. Також вказала, що її підзахисний має постійне місце проживання, дружину, яка є інвалідом ІІ групи, сам є пенсіонером. Впливати на потерпілу ОСОБА_7 він не в змозі, оскільки як встановлено, така перебуває у Польщі. Жодних доказів, що обвинувачений впливав на свідків, потерпілу чи її законного представника, прокурором не надано. Просила визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки тоді він зможе допомогати своїй дружині. Зазначив, що його дочка дійсно живе за кордоном, у Російській Федерації, однак вона щороку приїжджає на Україну до нього та матері. Наміру втікати за кордон він немає, та може здати свій закордонний паспорт.

Щодо посилань захисника на ту обставину, що з часу відкриття даного кримінального провадження, обвинувачений не намагався переховуватись від органів слідства чи впливати на свідків чи потерпілу, прокурор зазначила, що обвинуваченому повідомлено про підозру 13.01.2021 та з цього часу йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відтак такі ризики були унеможливлені саме застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані до суду матеріали клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання захисника та обвинуваченого про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.

Так, 13.01.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.01.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якої продовжувався. Востаннє ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.03.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.05.2021 включно.

Частинами 1,2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

В силу вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні поданого клопотання прокурора суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ст.5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Як вбачається з обвинувального акту, доданого до нього реєстру ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти, статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчиненому щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, яке карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років (у редакції Закону №2227- VІІІ від 06.12.2017, який набрав чинності з 11.01.2019) та відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому, судом також враховано, що ОСОБА_3 раніше не судимий, не працює, одружений, утриманців немає, а тому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, яка загрожує йому у разі визнання його винним, існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності. Також зазначені обставини свідчать про наявність високого ступеню ризику обвинуваченого, який є місцевим жителем, незаконно впливати на потерпілих, одна з яких є неповнолітньою особою, та свідків, які наразі не допитані.

Водночас прокурором не обґрунтовано наявність існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що зокрема, може виразитися у здійсненні особою погроз неповнолітній потерпілій та її законному представнику, та суд вважає, що таке є тотожним і заявленим ризиком незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що доведені ризики не зменшилися, а судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого щодо малолітньої дитини, вчинений з насильством, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197, 315, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу становить 60 днів з 16год. 15хв. 29 квітня 2021 року по 16 год. 15хв. 27 червня 2021 року, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1