Справа № 350/951/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року селище Рожнятів
Слідчий судя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої СВ відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000041 від 05.06.2021 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму клопотанні слідча просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. У разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а також у випадку визначення на підставі частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі за текстом - КПК України) розміру застави та у разі її внесення і звільнення ОСОБА_6 з під варти на підставі частини 4 статті 202 КПК України, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого СВ відділення поліції №2 (с-ще Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківськ області, процесуального керівника (прокурора) у даному кримінально провадженні та до суду;

2) не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду у вказані вище терміни відповідно;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, реєстрації у вказані вище терміни відповідно;

4) здати на зберігання до Рожнятівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Клопотання мотивовано тим, що 04.06.2021 приблизно о 13.30 год. ОСОБА_6 перебуваючи вдома за місцем свого проживання, тобто на території домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, на грунті неприязних відносин, вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_7 , в ході якого умисно наніс їй два удари дерев`яною латою по правому плечі, один удар даною латою по пальцях правої руки, два удари цією ж латою по голові, після чого дана лата розломилася навпіл, тоді ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки у нижню щелепу та один удар кулаком правої руки у ніс, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому першої п`ястної кістки правої кисті із незначним зміщенням відламків, що згідно висновку експерта від 22.06.2021 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент заподіяння, закритого перелому кісток спинки носа із незначними зміщеннями відламків, закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, які згідно цього ж висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та забої м`яких тканин з травматичним набряком та синцем тім`яно-потиличної ділянки голови зліва, синця в ділянці спинки носа, синця в ділянці правого плеча, синця ділянці тильної поверхні правої кисті, синця в ділянці грудної клітки справа, які згідно цього ж висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку із наведеним, 29.06.2021 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушенню передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яку вручено о 17.15 год. 29.06.2021 його матері ОСОБА_8 , яка заявила, що місцеперебування її сина їй невідоме.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: оглядом місця події від 14.06.2021, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи №146, протоколом слідчого експерименту від 14.06.2021.

Також слідча зазначає, що злочин, передбачений частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є нетяжким.

Враховуючи, що підозрюваний вчинив нетяжкий злочин, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, підозрюваний добре знайомий з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні, а тому може на них незаконно впливати, що свідчить про неможливість запобігання цих ризиків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просила застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

В судовому засіданні слідча підтримала заявлені вимоги з підстав, наведених у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор також вважає клопотання підставним, а тому вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 просили застосовувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Витягом з кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 05.06.2021 та копією повідомлення про підозру від 29.06.2021 підтверджено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КК України.

29.06.2021 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушенню передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яку вручено о 17.15 год. 29.06.2021 його матері ОСОБА_8 , яка заявила, що місцеперебування її сина їй невідоме.

25.08.2021 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Матеріалами клопотання підтверджується причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри у вчиненні крмінального правопорушення.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведене, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 №4, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі і коли є достатні підстави вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі повинен відповідати меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, має виправдовувати відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечити практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Разом з тим, в п. 13 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш мяким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відмовляючи у взятті під варту, суд вправі обрати інший запобіжний захід, при цьому суд вільний у виборі виду запобіжного заходу, але має обрати такий, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків (п. 13 вищевказаної Постанови).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.

Підставами вважати, що ОСОБА_6 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за який, відповідно до КК України, окрім іншого, передбачено покарання у виді позбавлення волі, усвідомлює невідворотність та неминучість кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, не має постійного місця роботи.

Підставами вважати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілу є те, що він є місцевим жителем, добре знає свідків та є чоловіком потерпілої, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке відповідно до КК України в тому числі передбачено покарання у виді позбавлення волі, усвідомлює неминучість покарання за нього, що може спонукати його незаконно впливати на них.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Прокурором та слідчою в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Окрім цього, з досліджених матеріалів слідує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є одруженим, військовозобов`язаним, має на утриманні 1 малолітню дитину, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, має позитивну характеристику від представника територіальної громади, в якій проживає.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як визначено в положеннях ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, в якому він постійно проживає.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з покладенням на нього нижчезазначених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім на даній стадії досудового розслідування для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним та його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст. 177, 179, 181, 194, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчої СВ відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000041 від 05.06.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України - задоволити частково.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, заборонивши залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 06:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого СВ відділення поліції №2 (с-ще Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківськ області, процесуального керівника (прокурора) у даному кримінально провадженні та до суду;

2) не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду у вказані вище терміни відповідно;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, реєстрації у вказані вище терміни відповідно;

4) здати на зберігання до Рожнятівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ці зобов`язання застосовуються до підозрюваного на строк два місяці з дати винесення ухвали, тобто до 25 жовтня 2021 року.

Негайно звільнити з-під варти підозрюваного ОСОБА_6 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1