Справа № 632/769/21
провадження № 1-кс/632/64/21

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

28 квітня 2021 року слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про накладення арешту на транспортний засіб у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 08.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2021 адвокат ОСОБА_3 , яка є представником потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Ухвалою від 23.04.2021 клопотання було повернуто заявникові для усунення недоліків.

26.04.2021 на виконання ухвали суду про усунення недоліків представником потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 було подано клопотання про усунення недоліків з додатками.

Клопотання про арешт транспортного засобу мотивоване тим, що в провадженні СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000016 від 08.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 356 КК України, а саме за заявою ОСОБА_5 про те, що 08.04.2021 невстановлена особа, знаходячись за адресою: Харківська область, м.Первомайський, самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинила дії, правомірність яких оспорює ОСОБА_5 , чим спричинила матеріальні збитки.

В судовому засіданні заявник підтримала викладене в клопотанні, суду пояснила, що 19.11.2020 ОСОБА_4 придбав транспортний засіб ВАЗ 2110 2007 року випуску, VIN-код транспортного засобу НОМЕР_1 , у ОСОБА_6 за 2400 доларів США, що станом на 22.04.2021 року складає 67344 гривень, за офіційним курсом НБУ.

ОСОБА_6 надала на ім`я ОСОБА_4 посвідчену нотаріально довіреність, з правом зняття з реєстрації транспортного засобу, продажу тощо. Але зареєструвати право власності згідно довіреності від 19.11.2020 на вищевказаний транспортний засіб на своє ім`я ОСОБА_4 не встиг, оскільки автомобіль зламався, внаслідок чого був відданий ОСОБА_4 третім особам для проведення ремонту.

Коли автомобіль був відремонтовано, то ОСОБА_4 попросив ОСОБА_7 забрати транспортний засіб ВАЗ 2110, яким він керував на підставі довіреності від 19.11.2020 року, з СТО.

ОСОБА_7 транспортний засіб з СТО забрала, але повертати ОСОБА_4 відмовилась, просила щоб останній віддав їй неіснуючий борг в розмірі 7000 гривень.

Також зазначила, що 05.03.2021 мати ОСОБА_4 . ОСОБА_5 звернулась до поліції із заявою про незаконне заволодіння ОСОБА_7 транспортним засобом.

08.04.2021, відповідно до ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області, заяву ОСОБА_5 внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією діяння за ст. 356 КК України.

В ході проведення досудового розслідування стало відомо, що 12.03.2021 ОСОБА_7 , за попередньою згодою та у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , законних володільців транспортного засобу, у сервісному центрі МВС України у м.Мерефа Харківської області, зняли з реєстрації транспортний засіб ВАЗ 21110 2007 року випуску, VIN-код транспортного засобу НОМЕР_1 , та переоформили його на ОСОБА_9 , син ОСОБА_7 .

20.04.2020 ОСОБА_4 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000016.

22.04.2021 ОСОБА_4 органу досудового розслідування подано позовну заяву про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 67344 гривень.

23.04.2021 допитані у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили факт продажу автомобіля ОСОБА_4 без перереєстрації, проте, не побажали вказати суму угоди, а також підтвердили факт звернення до них ОСОБА_7 та факт зняття з реєстрації та переоформлення цього ж транспортного засобу через тиждень після звернення останньої.

З 22.04.2021 на сайті RSТ з`явилося оголошення, з якого ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21110 2007 року випуску, VIN-код транспортного засобу НОМЕР_1 , виставлено на продаж.

Тобто, заявник вважає, що існує реальний ризик відчуження транспортного засобу, який наразі перебуває у третіх осіб, і є доказом у кримінальному провадженні, а також є засобом забезпечення цивільного позову.

Таким чином, заявник вважає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на спірний автомобіль ВАЗ 21110 2007 року випуску, VIN-код транспортного засобу НОМЕР_1 .

Вивчивши клопотання та письмові докази, якими воно обґрунтоване, доходжу висновку про наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України, яка визначає підстави для застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт також може передбачати заборону розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Виходячи з наведеної процесуальної норми арешт може бути накладений на майно, яке належить особі, якій повідомлено про підозру, або кримінальне провадження призначено до судового розгляду, і також що арешт доцільно накласти з метою - забезпечення можливої конфіскації майна або забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Зміст даної норми закону зводиться до того, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, а в тих відносинах, що не регулюються даним кодексом застосовується положення Цивільного процесуального кодексу України.

Існує диспозитивне правило за яким особа, якій злочином завдано моральної або майнової шкоди може звернутися з цивільним позовом або ж на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Так, Цивільний процесуальний кодекс України містить одну з обов`язкових вимог позовної заяви - докази які підтверджують обставини такого позову.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Тягар доведення обставин позовної заяви яка подана як на стадії досудового розслідування так і під час підготовчого судового розгляду, лежить на цивільному позивачеві, тому, матеріали кримінального провадження не можуть підміняти докази, які повинні долучатися до цивільного позову у кримінальному провадженні на підтвердження його обставин.

Відтак, подача цивільного позову під час досудового розслідування створює додаткову підставу для арешту майна підозрюваного.

Однією з ключових переваг подання цивільного позову на стадії досудового розслідування є можливість цивільного позивача самостійно звернутися до слідчого судді з клопотанням про забезпечення цивільного позову, оскільки така можливість в підготовчому судовому засіданні не передбачена.

Отже, цивільним позивачем необхідно бути доведено підстави для арешту майна відповідними доказами, в першу чергу спрямованими на встановлення заподіяної злочином шкоди, та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Дослідженням доказів, наданих суду встановлено, що позовна заява, долучена до матеріалів в обґрунтування клопотання, не містить ознак прийняття її дізнавачем (тільки дата її складання, підпис, ОСОБА_3 ), хоч серед письмових доказів і міститься клопотання дізнавачу про прийняття позовної заяви з відміткою ВП №1 Лозівського РВП від 22.04.2021. Також, дослідженням останньої встановлено, що письмові докази в обґрунтування позову, навіть якщо вважати, що позовна заява прийнята дізнавачем та долучена до матеріалів кримінального провадження, до останньої не долучалися, т.я. з додатків вказано про відомості про офіційний курс НБУ (суду не надано) та витяг з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, а також зазначено, що документи в підтвердження містяться в матеріалах кримінального провадження.

Тож, факт шкоди жодним чином не встановлено, тільки зі слів потерпілого. Сума шкоди в розмірі 67344 гривень також зазначена лише у його поясненнях дізнавачу та вказана у цивільному позові. Більше в жодному з наданих суду документів про передачу грошей та їх суму не йдеться.

А відтак, підсумовуючи викладене, достовірно встановлено наявність цивільно-правової угоди щодо продажу автомобіля, проте факт завдання шкоди і її розміру належним чином не підтверджено заявником.

З 2003 року в дію вступила система вимог до оформлення документів. Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлення документів - ДСТУ 4163-2003, що діє від 1 вересня 2003 роки) чітко прописується, що при засвідченні копії документа повинна бути вказана відмітка «Згідно з оригіналом», назва посади, ініціали, прізвище, проставлений ??особистий підпис особи, ким засвідчено копію, дата засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

Завірення копії будь-яким іншим чином, не у відповідності із зазначеним ДСТУ 4163-2003, тягне за собою визнання доказів, що містяться в ньому, недопустимими, на що наголошено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, за якою незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Дослідженням доданих до клопотання письмових доказів встановлено, що останні належним чином не завірені.

Відтак, витяг з ЄРДР, протокол допиту потерпілого, копія довіреності, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, витяг з Єдиного державного реєстру МВС, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, містять відмітки: «Згідно оригіналу», «Згідно відомостей сайту» «Згідно копії», ініціали, прізвище, підпис та дату, що не відповідає стандартам ДСТУ. Окрім цього, на протоколі допиту потерпілого відмітка стоїть лише на останньому аркуші. Скріншот сайту RSТ взагалі не завірений жодним чином. Протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , заява про залучення до провадження як потерпілого та протокол допиту потерпілого містять відмітки: «Згідно оригіналу», посада, ініціали, прізвище, підпис та печатку, проте не містять дати, що також не відповідає стандартам ДСТУ.

Проте, про належне завірення доказів в обґрунтування клопотання було зазначено в ухвалі суду від 23.04.2021, якою останнє було повернуто для усунення недоліків.

Тому, суд не може додані письмові докази в обґрунтування клопотання вважати допустимими.

Згідно ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення будь-яких справ чи клопотань справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Враховуючи формальний підхід представника потерпілого до складання цивільного позову і перекладання відповідальності доведення обставин позову в кримінальному провадженні на слідчого суддю чи дізнавача, а також те, що заявником не доведено правову підставу для арешту майна - не надано доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, та відсутність обґрунтування та доведення викладених обставин у цивільному позові, все це є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 58, 61, 110, 170, 172, 173, 309, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника потерпілого та цивільного позивача - адвокат ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя:ОСОБА_1