Дата документу 27.04.2021 Справа № 320/4820/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/4820/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/612/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням начальника Мелітопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
засудженого 21 січня 2020 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду за ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням певних обов`язків,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
представника Мелітопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 в режимі відео конференції з приміщенням мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)».

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року, якою подання начальника Мелітопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 , задоволене, постановлено скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направити його для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі на строк 5 років.
Своє рішення суд мотивував тим, що матеріали справи містять дані, які свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.
В обґрунтування своїх вимог зазнає, що з матеріалів кримінального провадження не убачається, що ОСОБА_7 дійсно не з`являвся на реєстрацію. Документально підтверджена його неявка 12 травня 2020 року, але вже 13 травня 2020 року проведена із засудженим бесіда, та складено попередження, що вказує на відсутність систематичності порушень.
Крім того, своєчасне відвідування ОСОБА_7 органу пробації підтверджується письмовими поясненнями цивільної дружини ОСОБА_11 , яка підтвердила факт хвороби ОСОБА_7 , та забороною інспектора ОСОБА_9 здійснення явок до неї хворого ОСОБА_7 . Крім того, зазначений інспектор з засудженим завжди мала телефонний зв`язок, знала про місце його перебування, чітко відслідковувала його пересування містом.
Відомості про те, що засуджений ОСОБА_7 обізнаний про притягнення його до відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.
Крім того, судом першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_7 про бажання мати захисника було проігноровано.
Також судом першої інстанції не врахована позитивна характеристика ОСОБА_7 та стан його здоров`я, оскільки останній належного лікування в умовах тримання під вартою отримувати не буде.
Також апелянт зазначає про те, що постанови суду про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності: від 16 січня 2020 року, винесена до ухвалення вироку, від 17 березня 2020 року - до винесення постанови про постановку на облік, від 19 червня 2020 року, 13 липня 2020 року долучені без письмового попередження про їх існування засудженого, а тому не можуть бути прийняті як допустимі докази, та не свідчать про їх систематичність.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 начальник Мелітопольського МРВ ОСОБА_12 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Так, щодо доводу про заборону інспектором ОСОБА_9 приходити до неї, то зазначене твердження взагалі нічим не підтверджується, та під час судового розгляду подання засуджений ОСОБА_7 про це нічого не зазначав.
Твердження захисника про незрозумілість йому оголошення в розшук засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній продовжував з`являтися до ОСОБА_9 , є безпідставними.
Так, 29 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_7 був оголошений в розшук, оскільки до суду за викликами не з`являвся.
Твердження апелянта про відсутність фактів систематичного притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими, оскільки саме систематичні притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності стали головною підставою направлення вказаного подання до суду першої інстанції.

Згідно з ухвалою суду, Вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 21 січня 2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, та на нього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
30 липня 2020 року начальник Мелітопольського міськрайонного відділу з питань пробації підполковник внутрішньої служби ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та просив направити останнього для відбування покарання в місця позбавлення волі.
В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_7 , під час відбування покарання з випробуванням систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Після застосування застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання продовжував порушувати порядок та умови відбування покарання з випробуванням - не виконував обов`язки, визначені законом та покладені на нього судом, притягувався до адміністративної відповідальності. Така поведінка ОСОБА_7 свідчить про те, що засуджений не має бажання стати на шлях виправлення, залишаючись при цьому у суспільстві, чим не виправдовує надану йому судом можливість виправитись без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.
У судовому засіданні представник Мелітопольського МРВ ФДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підтримав подання в повному обсязі за зазначеними у ньому доводами та підставами, просив задовольнити. Окрім доводів, зазначених у поданні, додав, що ОСОБА_7 з 07 вересня 2020 року жодного разу не з`явився на реєстрацію, не повідомивши про причини неявки, зник з місця проживання, не повідомив орган пробації про зміну свого місця проживання.
Прокурор у судовому засіданні підтримав подання у повному обсязі.
Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що не являвся до органу пробації на реєстрацію з 07 вересня 2020 року у зв`язку з хворобою, однак документів, які підтверджують дані обставини, надати не може, т.я. до лікаря не звертався. Зазначив, що дійсно змінив місце проживання, не повідомивши орган пробації. Також підтвердив, що під час відбування покарання з випробуванням неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, зокрема, керував транспортними засобами у стані сп`яніння. З приводу обставин вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_7 не надав будь-яких змістовних пояснень та лише підтвердив факти їх вчинення. Зазначив, що транспортний засіб він продав і зобов`язується більше порушень не допускати. Підтвердив, що попереджався про наслідки порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням, однак не зміг пояснити причин допущення ним вказаних порушень. Також не зміг засуджений пояснити і причин своїх неявок до суду для участі у судовому розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, зазначивши лише, що винен.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, представника органу пробації, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч.2 ст.78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду.
Невиконання засудженим покладених обов`язків вважається невиконання ним хоча б одного з обов`язків, які були покладені на нього судом.
Згідно з положеннями ч.3 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону судом першої інстанції враховані в повному обсязі.
Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.2 ст.289 КК України, та засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком на 2 роки. На засудженого покладено обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації (а.о/с.2-3).
Копія вироку суду відносно ОСОБА_7 отримана та прийнята до виконання Мелітопольским МРВ, що підтверджується відповідним повідомленням №22/15/2/685-20 від 28 лютого 2020 року (а.о/с.5).
05 березня 2020 року засудженому ОСОБА_7 під розпис роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також останній ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о/с.15).
Цього ж дня винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію перший, другий та третій понеділок кожного місяця, з якою засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.о/с.16).
Відповідно до листка реєстрації, засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію лише 12 травня 2020 року (а.о/с.17).
04 травня 2020 року винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію перший, другий, третій та четвертий понеділок кожного місяця, з якою засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.о/с.18).
З приводу даної неявки засудженому ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження (а.о/с.59), відібрано пояснення, згідно з яким, засуджений не з`явився на реєстрацію, оскільки в той день перебував у свого товариша, який проживає в іншому населеному пункті(а.о/с.58).
15 квітня 2020 року до Мелітопольського МРВ надійшло повідомлення №4218/60-2020 від 10 квітня 2020 року, про те, що у першому кварталі 2020 року ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності: 09 січня 2020 року за ч.4 ст.126 КУпАП, 06 березня 2020 року за ч.1 ст.122, ч.4 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, 30 березня 2020 року за ч.3 ст.130, ч.4 ст.126, ст.121-5, ч.1 ст.175-1,ч.1 ст.178, ч.3 ст.109 КУпАП, 11 квітня 2020 року за ч.3 ст.130, ч.2 ст.126 КУпАП (а.о/с.35).
06 травня 2020 року до Мелітопольського МРВ надійшли копії постанов відносно ОСОБА_7 про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (а.о/с.49), а саме:
06 березня 2020 року ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.130, ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 (а.о/с.52 - постанова серії БАА №601971, а.о/с. 76 постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року);
30 березня 2020 року ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.130, ч.5 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП (а.о/с.51 постанова серії БАА №331533,а.о/с.82 постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року);
01 квітня 2020 року ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.109, ч.1 ст.175-1, ч.1 ст.178 КУпАП (а.о/с.54-56 постанови серії ГАА №285736, ГАА 285737, 285738);
11 квітня 2020 року ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.130, ч.2 ст.126 КУпАП (а.о/с.50 постанова серії БАА №331712, а.о/с.82 - постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року).
З даного приводу 13 травня 2020 року із засудженим ОСОБА_7 проведена індивідуальна профілактична бесіда. ОСОБА_7 був детально ознайомлений з положеннями ст.166 КВК України «Відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням», що підтверджується його підписом (а.о/с.62), та в нього відібрано пояснення, згідно з якими засуджений ОСОБА_7 зазначив, що він обізнаний про те, що відносно нього неодноразово складені протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки правил дорожнього руху та винесені постанови, копії яких він щоразу отримував (а.о/с.61).
12 червня 2020 року на адресу Мелітопольського МРВ надійшла копія постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 17 березня 2020 року, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн без позбавлення права керування транспортними засобами (а.о/с.75-76).
З даного приводу 15 червня 2020 року від засудженого ОСОБА_7 відібрано пояснення, згідно з якими засуджений ОСОБА_7 підтвердив факт керування ним транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння та обізнаність про складення відносно нього протоколу за даним фактом (а.о/с.77).
06 липня 2020 року на адресу Мелітопольського МРВ надійшла копія постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 19 червня 2020 року, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800,00 грн без оплатного вилучення транспортного засобу (а.о/с.81,82).
З даного приводу засудженому ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження (а.о/с.84), відібрано пояснення, згідно з яким, засуджений ОСОБА_7 підтвердив факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та обізнаність про складення відносно нього протоколу за даним фактом (а.о/с.83).
Вищевказані постанови набрали законної сили.
30 липня 2020 року начальник Мелітопольського МРВ ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_12 звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 (а.п.210-214).
Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2020 року до засудженого ОСОБА_7 застосований привід у судове засідання, призначене на 15 вересня 2020 року (а.п.225), який не виконаний.
Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року до засудженого ОСОБА_7 застосований привід у судове засідання, призначене на 28 вересня 2020 року (а.п.233), який не виконаний.
Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2020 року до засудженого ОСОБА_7 застосований привід у судове засідання, призначене на 29 вересня 2020 року (а.п.243), який не виконаний.
Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2020 року засудженого ОСОБА_7 оголошено у розшук, та після його розшуку постановлено доставити засудженого до суду для розгляду вищевказаного подання (а.п.248).
Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року у зв`язку із явкою засудженого ОСОБА_7 до суду, судове провадження відновлено (т.2 а.п.5).
Викладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.
Крім того, як встановлено в ході розгляду подання та не заперечувалося засудженим, з 07 вересня 2020 року він жодного разу не з`явився на реєстрацію до органу пробації, не повідомивши про причини неявки, а також змінив місце проживання та не повідомив про це орган пробації, що свідчить його про стійке небажання виконувати обов`язки, встановлені вироком суду.
Доводи захисника - адвоката ОСОБА_10 про відсутність в матеріалах справи відомостей про обізнаність засудженого ОСОБА_7 про притягнення його до відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, зокрема поясненнями самого засудженого ОСОБА_7 з приводу винесення відносно нього постанов та складання протоколів.
Доводи захисника про те, що засуджений ОСОБА_7 не з`являвся до органу пробації, у зв`язку із забороною інспектора ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_7 хворий, об`єктивно нічим не підтверджені, більш того такі обставини категорично заперечувались ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду. Не казав про таке і сам засуджений. Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, доводи засудженого про те, що він не з`являвся на реєстрацію у зв`язку з хворобою, є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 документального чи будь-якого іншого підтвердження вказаних обставин не надано.
Відомостей про те, що засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах ізоляції від суспільства в матеріалах провадження немає, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей теж не надано.
Твердження апелянта про те, що постанова суду про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності від 16 січня 2020 року винесена до ухвалення вироку, а тому не може бути прийнята як допустимий доказ, є безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів провадження, така постанова в матеріалах провадження відсутня та не приймалася судом до уваги як доказ систематичності вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень.
Твердження апелянта про те, що постанова суду про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності від 17 березня 2020 року винесена до постановки на облік засудженого, а тому не може бути прийнята як допустимий доказ, є безпідставними, з огляду на таке.
Стаття 165 КВК України визначає, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.
Отже, для засудженого ОСОБА_7 іспитовий строк почав обчислюватися з 21 січня 2020 року з дати проголошення вироку.
Також, як зазначено вище, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання згідно з ч.2 ст.78 КК України достатньо невиконання засудженим хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
В цьому випадку мало місце систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, що підтверджується численними постановами, які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, є обґрунтованими.
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2020 року.
Доводи, викладені засудженим в апеляційній скарзі та безпосередньо при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
При апеляційному розгляді засуджений не заперечував фактів вчинення ним адміністративних правопорушень та обов`язків, покладених на нього судом.
Доводи захисника про те, що при розгляді подання було порушено право на захист засудженого ОСОБА_7 , не підтверджуються матеріалами провадження.
Так, згідно з матеріалами провадження, з процесуальними правами ОСОБА_7 був ознайомлений в суді першої інстанції, що підтверджується його розпискою, згідно із журналом судового засідання, будь-яких клопотань не заявляв. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 вказав, що заявляв клопотання про залучення захисника, але коли це було - не пам`ятає.
Більш того, при апеляційному розгляді засуджений мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, проте висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404- 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року, якою подання начальника Мелітопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволене, постановлено скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направити його для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі на строк 5 років, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4