Номер провадження: 11-кп/813/2/21
Номер справи місцевого суду: 497/982/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Болградського райсуду Одеської області від 19.11.2020 в кримінальному провадженні №0000096 від 10.04.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баннівка Болградського районну Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.06.2019 Болградським райсудом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 02.12.2019 Болградським райсудом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вид штрафу в розмірі 1360 грн.;

- обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 , покладені наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Болградського райсуду Одеської області від 14.04.2020.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи у розмірі 1471 грн. 05 коп.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 10.04.2020 приблизно о 17:30 год., не маючи посвідчення водія на керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки «КМЗ» моделі «Дніпро11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з боковим причепом, по вул. Миру в с. Кальчева Болградського району Одеської обл., перевозив пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , без мотошоломів, порушуючи вимоги п.п. 2.1. (б), 2.3 (г) 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306.
Надалі, рухаючись по вказаній вулиці в бік поперечної вулиці Центральна, перед перехрестям вулиць Миру і Центральна, ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 (б) 12.1, 12.3 вказаних Правил, тобто був неуважним, рух керованого ним мотоциклу постійно не контролював, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, діючи через необережність, проявляючи злочину самовпевненість, при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру, в умовах необмеженої видимості і оглядовості, виїхав на мотоциклі на ліве узбіччя по ходу свого руху, де на швидкості не справився з керуванням, з`їхав у вириту канаву, чим допустив зіткнення передом мотоциклу об схил канави.
В результаті даного зіткнення, пасажиру вказаного мотоциклу потерпілому ОСОБА_10 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці в середній третині зі зміщенням, садна в ділянці лівого коліна, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад три тижні (більш як 21 день), і в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, зазначив, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке:

- суд 1-ої інстанції, при призначенні покарання, не врахував характеризуючи дані про особу винного та обставини вчинення кримінального правопорушення, не проаналізував характеру й обсягу допущених обвинуваченим грубих порушення ПДР України, а саме те, що ОСОБА_7 не маючи посвідчення водія на керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перевозив трьох пасажирів, один з яких є неповнолітнім та внаслідок цього злочину отримав тілесні ушкодження;

- суд 1-ої інстанції формально вказав на наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та фактично не врахував її;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та не вперше притягується до відповідальності за правопорушення, які пов`язані із порушенням Правил дорожнього руху України, а саме за ст.ст. 124, 130 КУпАП, тобто ОСОБА_7 не маючи посвідчення водія, неодноразово у стані алкогольного сп`яніння керував транспортними засобами, чим створював небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху та оточуючих людей;

- суд 1-ої інстанції не врахував досудову доповідь органу пробації, у якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 оцінюється як правопорушник з високим рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних правопорушень; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній; виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, утому числі для окремих осіб.

Посилаючись на такі доводи, прокурор ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд 1-ої інстанції послався на наступні докази:

- показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані ним в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, який свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 10.04.2020 він з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на мотоциклі поїхала в с. Кальчево продавати собаку, коли їхали назад то він, вже перебуваючи в алкогольному сп`яніння сів за кермо мотоцикла, та не впоравшись з керуванням, в`їхав у вириту канаву;

- витягом з кримінального провадження №0000096 (а.с. 48), відповідно до якого 10.04.2020 до чергової частини Болградського ВП надійшло повідомлення про те, що 10.04.2020 в с. Калчева Болградського району по вул. Центрально, 93, сталось ДТП за участю мотоцикла МТ-10, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 який не впорався з керуванням та в`їхав у вибоїну на дорожньому покритті, скоїв перевертання мотоциклу в наслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому колінного суглобу справа, множинні забої, перелом ребер зліва та пасажир ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер зліва, множинні забої (ЖЕО №1007 від 10.04.2020) (а.с. 48);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.04.2020 з схемою (а.с. 51-61), відповідно до якого оглянуто місце пригоди, а саме перехрестя вул. Миру та вул. Центральна в с. Калчева, де знаходиться канава, на час огляду транспортний засіб на місці пригоди був відсутній;

- протоколом огляду транспортного засобу від 10.04.2020 з фото таблицею (а.с. 63-66), відповідно до якого працівниками поліції на автомобільній парковці біля Болградського ВП був оглянутий мотоцикл марки «МТ» синього кольору з боковим причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження керма, бокового причепу та рами, присутня при цьому власниця мотоциклу ОСОБА_16 пояснила, що саме на цьому мотоциклі 10.04.2020 року сталася ДТП 10.04.2020;
- висновком експерта №35 від 05.05.2020 (а.с. 73-74), відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного переламу лівої ключиці в середній третині зі зміщенням, садна в ділянці лівого коліна, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, виникли від дії твердих тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились та вони могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді у пасажира мотоцикла, що рухався при в`їзді у канаву та могли утворитися 10.04.2020;
- актом медичного огляду №5 від 10.04.2020 (а.с. 62), відповідно до якого при огляді ОСОБА_7 за допомогою алкотестера Алкофор 307, встановлено що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,35%о;
- висновком експерта №408-А від 17.06.2020 (а.с. 76-80), відповідно до якого рульове керування та ходова частина мотоцикла «Дніпро МТ-11», номерний знак НОМЕР_1 , на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним мотоцикла; гальмова система мотоцикла знаходилася в працездатному стані та дозволяла водієві знижувати швидкість аж до повної зупинки, але технічний стан зазначеної системи не відповідав вимогам п.п.31.1, 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких забороняється експлуатація транспортних засобів; дані невідповідності Правилам дорожнього руху України виникли задовго до події цієї пригоди та могли бути виявлені водієм при проведенні огляду транспортного засобу перед його виїздом;
- показання потерпілого ОСОБА_10 , надані ним в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, який зазначив, що він разом із обвинуваченим, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 поїхали до сусіднього села передавати собаку, де вживали алкогольні напої, коли їхали назад, то обвинувачений ОСОБА_19 , не впоравшись із керуванням заїхав у канаву.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій в апеляційні скарзі прокурором не оскаржуються та в апеляційному порядкусторони обвинувачення та захисту наведені вище обставини не заперечували, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та звільняючи його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку, суд 1-ої інстанції зазначив у вироку, що враховує характер суспільної небезпечності скоєного останнім злочину; сімейний стан та особу обвинуваченого; те, що він посередньо характеризується за місцем проживання; думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого; наявність обтяжуючої вину обставини та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також взяв до уваги висновок Болградського райвідділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
При цьому, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд 1-ої інстанції визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом 1-ої інстанції встановлено не було.
Разом з тим, на переконання суду апеляційної інстанції, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено без урахування усіх обставин справи та його особи.
Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; не одружений; не працевлаштований.

Зазначені вище обставини, в своїй сукупності, дають підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, характеризується стійкою схильністю до вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім того, судом 1-ої інстанції було оцінено, однак не враховано при призначенні покарання ОСОБА_7 досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ймовірність ризику повторного вчинення обвинуваченим злочину є високим та його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб (а.с. 28-34).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, обставин, що обтяжують покарання та характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене покарання у виді обмеження волі із застосування ст. 75 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробуванням, не відповідає фактичним обставинам справи, тяжкості злочину та особі обвинуваченого, тому йому необхідно призначити пропорційне покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується із судовою практикою, зокрема, із положеннями п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують покарання, зокрема, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання, яке належить відбувати реально, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді арешту.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, апеляційний суд, виходить з того, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_7 водійського посвідчення, а тому вважає недоцільним застосувати додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Водночас, у вимогах своєї апеляційної скарги прокурор ставить питання про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проте фактичні обставини справи та доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину ніким не оскаржується, предметом апеляційного оскарження в даному випадку є лише вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , тому підстави для повного скасування вироку та повторного визнання обвинуваченого винуватим відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Частина 2 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Приписами ст. 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі не правильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку у цій частині та призначенням ОСОБА_7 покарання у виді арешту, яке необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 19.11.2020 яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням - скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту набрання вироком апеляційного суду законної сили, тобто з 11.05.2021.

Засудженого ОСОБА_7 затримати у залі апеляційного суду та під вартою доставити в ДУ «Ізмаільський слідчий ізолятор» для організації виконання вироку.

Організацію виконання вироку апеляційного суду в частині затримання та доставки засудженого ОСОБА_7 в ДУ «Ізмаільський слідчий ізолятор» покласти на Болградський РВП ГУНП в Одеській області.

В решті вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4