Ухвала
24 травня 2021 року

м. Київ
провадження № 13-79 зк 21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18
розглянула заяву засудженого ОСОБА_19 на судові рішення, постановлені у справі № 1-4/1999, і
встановила:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Запорізького обласного суду від 22 січня1999 року, залишеного без змін ухвалою Верховного Суду України від 07 жовтня1999 року, з урахуванням ухвали Запорізького обласного суду від 14 червня 2000 року (про приведення вироку у відповідність до нового кримінального закону) ОСОБА_19 було засуджено за пунктами «б», «г», «ж» ч. 2 ст. 93, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 193, частинами 1, 3 ст. 222 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 грудня 2020 року в справі «Лопата та інші проти України» (заяви № 84210/17 та 23 інших, у тому числі ОСОБА_19 ) констатував порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення. ЄСПЛ також постановив, що визнання існування порушення становить достатню справедливу сатисфакцію.
ОСОБА_19 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) із заявою, в якій, як убачається з її змісту, просить переглянути судові рішення щодо нього, встановити порушення ст. 3 Конвенції та справедливу сатисфакцію.
Перевіривши зміст заяви та долучені до неї матеріали, Велика Палата вважає, що у відкритті провадження за зверненням ОСОБА_19 має бути відмовлено з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 36, п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від

2 червня 2016 року № 1402-VIII Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені Кримінальним процесуальним Кодексом України (далі КПК України). Велика Палата лише у передбачених законом випадках здійснює касаційний перегляд судових рішень із метою забезпечення однакового застосування судами норм права. Статтею 424-1 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Великою Палатою.
Із наявних у Верховному Суді та наданих заявником копій документів убачається, що ОСОБА_19 вже звертався до Великої Палати із аналогічною заявою, проте, ухвалою від 22 березня 2021 року у відкритті провадження було відмовлено з огляду на відсутність для цього правових підстав. Від ОСОБА_19 надійшла повторна заява.
Проте КПК України не передбачено процедури повторної перевірки заяв про перегляд судових рішень за виключними обставинами після постановлення Великою Палатою ухвали про відмову у відкритті провадження.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене Велика Палата вважає, що заява ОСОБА_19 не підлягає повторній перевірці в порядку глави 34 КПК, а тому у відкритті провадження за цією заявою слід відмовити.
Позовні заяви про відшкодування шкоди, завданої Державою Україною, розглядаються судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 434-1, 434-2КПК, Велика Палата Верховного Суду
постановила
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_19 на судові рішення, постановлені у справі № 1-4/1999.

Заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_19 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_11
ОСОБА_3 ОСОБА_12
ОСОБА_4 ОСОБА_13
ОСОБА_5 ОСОБА_14
ОСОБА_6 ОСОБА_15
ОСОБА_7 ОСОБА_16
ОСОБА_8 ОСОБА_17
ОСОБА_9 ОСОБА_18
ОСОБА_10