ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2666/20 Номер провадження 11-кп/814/323/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК - Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

та його захисника адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, № 0000066, за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину - доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого ТОВ «Баядера Логістик» м.Полтава, керівник складу, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4860,62 грн.
Скасовано арешт, що накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.03.2020 року.
Заставу, внесену ОСОБА_13 розмірі 84 080,00 гривень, призначення платежу судова застава за ОСОБА_9 , повернуто заставодавцю ОСОБА_13 .
Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, 07.03.2020 року приблизно о 21-35 годині, в темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. лікаря О.Богаєвського в м.Кременчуці Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Бетонної в напрямку до вул. Кооперативної, керуючи автомобілем «BMW 5231» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з увімкненим ближнім світлом фар рухався водій обвинувачений ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, тим самим порушив вимоги п. 2.9а) «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: п.2.9 «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», і перевозив у якості пасажирів: на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_14 та на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_15 .
Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_9 , поблизу будинку № 68-А по вул. О.Богаєвського в м.Кременчуці Полтавської області, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, змінив свій напрямок руху, не впорався з керуванням автомобілем та виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на металеву огорожу, з подальшим перекиданням автомобіля, тим самим порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: -п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Внаслідок перекидання автомобіля пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля «BMW 5231» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку через м`якість, просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Також, судом визнано обставину, яка пом`якшує покарання сприяння розкриттю злочину, хоча не зрозуміло в чому полягало зі сторони обвинуваченого сприяння розкриттю злочину.
Інші учасники кримінального провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржували.

На адресу апеляційного суду від адвоката Кононенка в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких адвокат просить відмовити останньому в задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, думку потерпілих про законність вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтями 50 та 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом апеляційної інстанції, є: зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому діянні визнав повністю.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 2 ст. 286 КК України у апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині апеляційний судом не перевіряється.

Доводи апеляцйної скарги прокурора з приводу безпідставного застосування ст. 75 КК України в частині призначеного судом покарання колегія суддів вважає слушними з наступних підстав.

Згідно із статтею 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції виходив з обставин, які враховувалися при визначенні виду й розміру покарання, а саме: дані про обвинуваченого, який є раніше не судимий, офіційно працює, одружений, на утриманні має малолітню дитину, скарг та заяв не надходило, на обліку в Кременчуцькому наркологічному диспансері та Кременчуцькому психоневрологічному диспансері не перебуває, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а також щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, в якості обставин, які пом`якшують покарання, а вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, в якості обставини, яка обтяжують покарання.

Враховуючи зазначені пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з урахуванням особи винного, його ставлення до вчиненого, стали підставою для застосування судом першої інстанції покарання, призначеного ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, суд першої інстанції при застосуванні ст. 75 КК України не врахував наслідки скоєного ОСОБА_9 тяжкого злочину, а саме смерть людини, що настала внаслідок дій особи, яка перебувала в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстианції прийшов до помилкого висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначення покарання та застосування звільнення від відбуття призначеного покарання скаксувати та постановити новий вирок

Суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при призначені покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стані правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При визначенні виду й розміру покарання колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, офіційно працює, одружений, на утриманні має малолітню дитину, на обліку в Кременчуцькому наркологічному диспансері та Кременчуцькому психоневрологічному диспансері не перебуває, приймає до уваги думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а також щире каяття, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків як обставин, які пом`якшують покарання, а вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння як обставину, яка обтяжують покарання.

Враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного та його ставлення до вчиненого, колегія суддів вважає за можливе застосувати при призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 положення ст. 69 КК України та перейти до іншого більш мягкого покарання, чим передбачено санкцією ч.2 ст. 286 КК України, а саме призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним та достатнім для його випрравлення та попередження скоєння нових злочинів.

Позиція потерпілих щодо необхідності призначення покарання обвинуваченому без ізоляції останнього від суспільства прийнята апеляційним судом до уваги, однак ці обставини не можна вважати такими, які свідчать про дотримання судом першої інстанції вимог кримінального закону та безпідставного визначення обвинуваченому покарання з випробуванням.

Встановлені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону, у відповідності до положень ст. ст. 407, 409, 413, 414 КПК України вказують на необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України та призначити ОСОБА_9 , із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_16 .