21.07.2021
Справа № 642/4521/21
Провадження: № 1-кс/642/2261/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся ОСОБА_3 із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню №0000203 від 06.05.2021.

В обґрунтування скарги зазначено, що 25 червня 2021 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню №0000203 від 06.052021, копію якої заявник отримав 08.07.2021 поштою. Вважає вказану постанову необґрунтованою, невмотивованою та такою, що свідчить про повну необізнаність слідчого з обставинами кримінального провадження, а тому просить скаргу задовольнити.
Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, доводи скарги підтримує, просить її задовольнити.
Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася з невідомих причин.
У відповідності до ст. 306 КПК України неявка особи, дії, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Суд, вивчивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, перебуває кримінальне провадження №0000203 від 06.052021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, що розпочато на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.04.2021, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР, викладені у заяві ОСОБА_3 від 01.04.2021, щодо неправомірних дій Інспекторів УПП в Харківській області, які виразились у отриманні тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 від 25.06.2021 у кримінальному провадженні №0000203 від 06.052021 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим.
В обґрунтування постанови зазначено, що в клопотанні про залучення до провадження в якості потерпілого ОСОБА_3 посилається на висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи щодо встановлення факту завдання йому співробітниками поліції тілесних ушкоджень, а тому і моральної та матеріальної шкоди. При цьому, висновок фахівця датований трьома днями пізніше описаної події їх нанесення, тому достовірно та без сумніву для стороннього спостерігача неможливо стверджувати, що саме співробітники поліції заподіяли ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Крім того, згідно постанови від 22.04.2021 Верховного Суду України висновок судово-медичної експертизи свідчить лише про наявність у особи тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості іншої особи в заподіянні цих тілесних ушкоджень. Водночас, у клопотанні про визнання особи потерпілим не вказано, яка саме шкода спричинена діями співробітників УПП в Харківській області ДПП, в чому вона полягала із розмір такої шкоди, якими об`єктивними даними доводиться її існування. Зауваження ОСОБА_3 , що йому завдано тілесні ушкодження співробітниками УПП в Харківській обдаси ДПП об`єктивно на даний час не підтверджуються, оскільки згідно з матеріалів кримінального провадження тілесні ушкодження були встановлені спеціалістом лише через три дні після подій, зазначених ОСОБА_3 . Крім того, на даний чає у органу досудового розслідування відсутні будь-які фактичні дані про заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди саме працівниками поліції, а також не проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії. На підставі викладеного у задоволенні клопотання ОСОБА_3 було відмовлено.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчим у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (в порядку ст. 303 КПК України) може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий, в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Тобто, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин- надсилається їй.
Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Так, виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
Отже, винесена слідчим постанова невмотивована та в ній не наведено обґрунтування висновків, тому заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями» зазначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні є обов`язком слідчого судді та про те, що відповідно до ч. 2 ст.307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.
Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, а тому слід скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 25.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000203 від 06.05.2021, в порядку ст.303 КПК України - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 25.06.2021 у кримінальному провадженні №0000203 від 06.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений 26.07.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1