Провадження по справі № 1-кп/752/584/21
В И Р О К
іменем України

"22" березня 2021 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 21.11.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010718, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка Черкаської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2016 за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 85 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, але не раніше 20.11.2014, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, канабіс , обіг якого заборонено, загальною масою 5,8 г, що відповідає невеликому розміру, та незаконно зберігав його у кишені одягу для власного вживання та який 20.11.2014 о 23 год. 30 хв., був у нього вилучений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що придбав канабіс для власного вживання. При яких обставинах його купував не пам`ятає, що пов`язує із значним часом, що минув з дати подій. 20.11.2014 пізно вночі його було затримано працівниками поліції десь у Солом`янському районі м. Києва. Під час того, як вони слідували до райвідділку, він повідомив, що має при собі канабіс, який у нього вилучили за адресою: АДРЕСА_3 . Негативно ставить до вчиненого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позицій - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті і вироку, є доведеною.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з наступного.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності з 01.07.2020, санкція частини 1 статті 185 КК України зазнала певних змін, зокрема, такий вид можливого покарання як позбавлення волі, був виключений із санкції статті, та замість нього найтяжчим можливим видом покарання встановлено обмеження волі на строк до 5 років. Тобто, мало місце пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення порівняно із попередньою редакцією зазначеної статті, яка діяла в редакції Законів України № 270-VI від 15.04.2008 та 22.11.2018 №2617-VIII, яка була чинною на момент скоєння таких дій.

Окрім того, Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, відбулася зміна класифікації кримінальних правопорушень, та дії з незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту ч.2 ст.12 КК України віднесені до такого виду кримінальних правопорушень як кримінальні проступки.

З огляду на викладене, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 є підстави для застосування положень ч.1 ст.5 КК України щодо дії закону про кримінальну відповідальність у часі, а саме для призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.309 КК України, яка діяла у редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008.

При цьому суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності з урахуванням наступного.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 49 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У таких випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло 5 років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України (в редакції що діяла до 01.07.2020), в даному кримінальному провадженні мало місце переривання строків давності, оскільки вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2016 ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Таке правопорушення, як на момент його вчинення (08.01.2016), так і на момент винесення вироку (30.03.2016), відповідно до вимог ст. 12 КК України кваліфікувалося як злочин середньої тяжкості. Таким чином, після переривання обчислення давності повинно обчислюватися з дня вчинення нового злочину, а саме з 08.01.2016.

Окрім того, ОСОБА_3 ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим постановою слідчого від 26.04.2017 був оголошений його розшук і досудове розслідування було зупинено (а.с. 26-27). 08.05.2019 провадження було відновлено після встановлення місця перебування ОСОБА_3 . Окрім того, ОСОБА_6 ухилився від суду, у зв`язку із чим ухвалою від 02.12.2020 оголошений у розшук. Судове провадження відновлено ухвалою від 03.03.2021. Зазначені обставини, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України призвели до зупинення строку давності, який після переривання обчислявся із 08.01.2016, перебіг якого відновився з зарахуванням у строк давності часу з моменту вчинення нового злочину 08.01.2016, і до моменту, коли почав ухилятися 02.12.2020.

Враховуючи вищевикладене, п`ятирічний строк, визначений ч.2 ст. 49 КК України, не сплив, оскільки мало місце як переривання строку давності, так і його зупинення, тому підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд не вбачає.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу, згідно яких обвинувачений працює без офіційного оформлення, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, має судимість.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи вищевикладене, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який під час останнього слова зазначив, що шкодує про вчинене, а також просив врахувати, що після подій минув значний час, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у виді штрафу в редакції санкції 1 ст. 185 КК України, яка діяла на момент вчинення правопорушення.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальний правопорушень.

Процесуальні витрати у виді витрат за залучення експерта (висновок № 803 від 02.12.2014 р, стягнути з обвинуваченого. Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речовий доказ - анабіс, масою 5,80 г в перерахунку на суху речовину, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 245,70 (Двісті сорок п`ять гривень 70 коп.)грн. на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1