Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/555/21
Номер рядка звіту 279
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.08.2021 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання- ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача- ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Виноградів, клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту, відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 20.03.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туреччина, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Виноградівського районного суду Закарпатської області передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 20.03.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно вимог ст. 314 КПК України ухвалою суду від 22.03.2021 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому заявив клопотання про повернення обвинувального акту, так як останній не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить не вірне формулювання обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 не володіє українською мовою, на підтвердження своєї позиції подав до суду відповідні докладні обґрунтування.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

В підготовчому судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогамКПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акттаможливість повернення його прокурору уразі його невідповідності вимогам передбачених цієюстаттею.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що настадіїпідготовчогопровадженняповернення обвинувальногоакта прокурору допускаєтьсялише уразіпорушенняпрокурором чи слідчим цих вимог.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.

Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);розмір пропонованої винагороди викривачу;дату та місце його складення та затвердження.Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається, зокрема: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, згідно з п.13 ч.1 ст. 3КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п.4 ст.110 КПК України, є обвинувальнийакт, який повинен відповідати ви могам, передбаченим у статті 291 цьогоКодексу.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`активної сторони, а також суб`активних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушення.

При дослідженні судом обвинувальному акту, складеного 10.12.2020 року прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000272, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України відносно гр. ОСОБА_8 встановлено, що у ньому містяться недостовірні відомості. Так в обвинувальному акті зазначені неповні та недостовірні анкетні дані обвинуваченого, та в той же час не внесено достовірні дані, а саме про те, що ОСОБА_4 являється фізичною особою підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину.

Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_4 з корисливих мотивів розробив план та організував за попередньою домовленостю та участю інших осіб: особи № 2, особи № 3, гр. ОСОБА_9 , незаконне переправлення через державний кордон України нелегальних мігрантів, від яких отримав грошові кошти.

В обвинувальному акті формулювання обвинувачення не є конкретним і зрозумілим, зокрема, не містить відомостей про те, яким чином, коли, з яких джерел довідався Ердал Самет про намір громадян Туреччини незаконно перетнути державний кордон України; з якою метою, де, коли, з яких мотивів прийняв рішення сприяти даним особам в перетині кордону; де, коли, на яких умовах вступив в зговір з громадянами Туреччини, з ким саме, та «сформував з них групу», де і коли отримав від них грошові кошти; коли, де, на яких умовах вступив у зговір з особами АДРЕСА_3 та розробив злочинний план, яка роль в ньому заздалегідь відводилась кожному із співучасників; де. коли, на яких умовах була погоджена участь у злочинних діях ОСОБА_9 , коли та з ким: особою № 2 чи ОСОБА_10 той вступив у змову про участь у злочинних діях, яких саме, на яких умовах.

В обвинувальному акті вказано на ознаку співучасті ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у формі організатора однак, обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення не сформульоване з розкриттям змісту організатора, визначеного у п.3 ст.27 КК України, а така кваліфікуюча ознака як «дії, вчинені організованою групою» взагалі відсутня.

Обвинувальний акт не містить відомості про те, які поради, вказівки, засоби надавав ОСОБА_4 , які складають об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.332 КК України.

Обвинувальний акт не містить відомостей про статус як суб`єкта злочину всіх інших співучасників, відомостей на підтвердження наявності змови між групою співучасників про спільне вчинення злочину, про час та місце виникнення змови, відомостей про розподіл обов`язків (ролей), що був погоджений з кожним із співучасників, відомостей про спосіб розпорядження коштами, отриманими злочинним шляхом, що у сукупності утворює об`єктивну сторону складу злочину (ч.3 ст.332 КК України).

Разом з тим, інкримінуючи ОСОБА_11 злочинні дії безпосередньо в групі з особою № 2 та особою № 3, ці особи з невідомих причин не мають статусу обвинувачених у справі, відомості у реєстрі матеріалів досудового розслідхвання в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування дії» щодо вручення їм підозри відсутні, не має відомостей про те, в якому статусі ці особи перебувають, а також із невідомих причин дані особи зазначені під номерами, а обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить конкретних даних щодо цих осіб.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування відомості про заходи у межах кримінального провадження щодо встановлення співучасників не проводилися, кожній певній особі конкретне обвинувачення не висунуте.

Таким чином, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обставин злочину, як того вимагає ст.291 КПК України.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КІІК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог cm. 109 КІІК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно із реєстром матеріалів досудового розслідування у розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» під № 22 внесено відомості: «повідомлення про підозру Ердала Самета, 16.10.20 p., м.Виноградів».

Реквізити даного рішення, а саме правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст.332 КК України не відповідають відомостям, що внесені до обвинувального акту, згідно із яким правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.3 ст.332 КК України.

Одночасно обов`язкові відомості про дату складення повідомлення про підозру та відомості про дату вручення повідомлення про підозру в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» під № 22 всупереч вимогам п.2 ст. 109 КІІК України не вказані, а замість цього зазначено «повідомлення про підозру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », що не надає можливості суду встановити, коли була складена та коли була вручена підозра, і тим самим не надає можливості суду перевірити дотримання слідчим вимог ст.278 КІІК України.

З аналізу змісту статей 42, 277 КІІК України випливає, що процесуального статусу підозрюваного (окрім випадку затримання), особа набуває не після складання тексту відповідного повідомлення, а лише після його належного вручення. Саме з ним моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 278 КІІК письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором

Законом визначений конкретний строк для чинності повноважень на вчинення процесуальної дії. Отже сплив такого строку припиняє відповідні повноваження (позбавляє слідчого, прокурора права вчиняти процесуальні дії), а відповідно й втрачає чинність процесуальне рішення у вигляді письмового повідомлення про підозру, оскільки воно вже нe може бути вручене особі.

Тому вручення особі повідомлення про підозру наступного дня за днем його складення є недійсною процесуальною дією, виконаною (вчиненою) поза граничним строком, а отже за відсутності права на її вчинення.

Такої позиції дотримується Велика Палата ВС, яка у Постанові від у справі № 536/2475/14-к зазначила: «необхідно враховувати порядок вручення підозри, встановлений у статті 278 КПК України. Так, за частинами першою - третьою ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру повинно бути врученим у день його складення, а в разі, якщо особа затримана, то повідомлення про підозру вручається їй не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту затримання.

Тому своєчасне невручення повідомлення про підозру самій особі належним слідчим чи прокурором (до 24 годин дня його складання, згідно з ч. З ст. 115 КПК) чи нснаправлення його належним чином за місцем проживання особи для вручення (до закінчення роботи поштових відділень у день складення повідомлення про підозру, згідно зі ст. 116 КГІК України) мас своїм наслідком невиконання обов`язку щодо вручення підозри особі слідчим, прокурором у встановлений проміжок часу та втрату права на його вручення, а також і втрату чинності самого повідомлення, оскільки воно вже не може бути вручене особі. Подальше вручення особі даного повідомлення є незаконною процесуальною дією, яка має наслідком її недійсність, що відповідно до ст. 7 КПК не породжує жодних правових наслідків для особи, яка у такому випадку відповідно не набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного та обвинуваченого в зв`язку із неправомірним врученням йому підозри не в день її складення, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Далі захисник ОСОБА_5 , зазначає, що переклад підозри не було здійснено на турецьку мову та відомості про здійснення такого перекладу відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії».

Водночас в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії», відсутні відомості про складення протоколу роз`яснення прав та обов`язків перекладача ОСОБА_12 .

Прокурором вручено захиснику обвинувальний акт, складений на українській мові, разом із його перекладом на турецьку мову.

Обвинувальний акт на турецькій мові містить на останньому аркуші інформацію про особу, яка здійснила переклад, а саме ОСОБА_13 .

Однак, відомості про здійснення такого перекладу відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії», а також відсутні відомості про складення протоколу роз`яснення прав та обов`язків перекладача ОСОБА_13 .

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 42 КІІК України, підозрюваний має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє.

Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування з перекладом на турецьку мову не був вручений підозрюваному, та участь перекладача під час вручення реєстру підозрюваному разом із обвинувальним актом прокурором забезпечена не була, а тому підозрюваний за відсутності можливості ознайомитись із даним документом, що був складеній на українській мові, яку він не розуміє на належному рівні, відмовився від підписання розписки про вручення реєстру матеріалів досудового розслідування, переклад якого не був здійснений на турецьку мову, разом із обвинувальним актом.

Вищевказані дії підозрюваного ОСОБА_8 при врученні йому обвинувального акту свідчать, що останній не відмовлявся від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання реєстру матеріалів досудового розслідування разом із обвинувальним актом, а лише бажав скористатись своїм процесуальним правом користуватись отримувати копії процесуальних документів на рідній мові.

Викладені вище обставини у сукупності свідчать, що обвинувальний акт, невід`ємною частиною якого є реєстр матеріалів досудового розслідування, не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, визначеним в законі, та без перекладу реєстру па турецьку мову не підлягав врученню ОСОБА_11 .

Вищенаведені обставини свідчать про недотримання прокурором вимог передбачених сг. 291 КПК України.

Суд, зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акта прокурору в разі його невідповідності ст. 291 КПК України.

Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто Ердал Самет обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст.337 КПК України,суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

У відповідності до положень п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з тим, закріплення в КПК України вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство. При цьому, при визначені справедливості судового розгляду необхідно розглядати кримінальне провадження в цілому, оскільки справедливий характер розгляду може суттєво зачіпатися, якщо на початкових етапах слідства такі вимоги не дотримані (Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993).

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як порушення права обвинуваченого на захист, тобто як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд звертає увагу, що зазначені вище висновки суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогамст. 291КПКУкраїниє результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення в обвинувальному акті позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві читакі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті.

Нормамист. 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Наведенівище істотні порушення вимог КПК України недають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 332 КК України,у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Клопотань щодо застосування, зміну або продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.291, 293, 314, 331, 372 КПК України,суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору -задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000272 від 20.03.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, повернути прокурору для усунення вищезгаданих порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Ухвали складено 12.08.2021 року.

Головуючий ОСОБА_1