УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2021 Справа №607/1783/21 Провадження №1-кс/607/747/2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 год. по 07.00 год. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2021 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002420 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими слідчого управління та слідчим Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у складі групи слідчих проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002420 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що у квітні 2020 року у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

З цією метою, ОСОБА_5 , 04.04.2020 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_7 на території автомобільної заправної станції «ОККО», що по вул. Князя Василька, 121, м.Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області. Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовились про оренду автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Jetta» 2013 року випуску VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , за ціною 20 доларів США за добу. При цьому, ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 завдаток за автомобіль у сумі 300 доларів США, а ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі запалювання. За час користування автомобілем в період з 04.04.2020 по вересень 2020 року ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_7 1500 доларів США .

Під час отримання автомобіля ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що поверне автомобіль на його першу вимогу. При цьому, як зазначив слідчий, наміру виконувати свої зобов`язання по поверненню автомобіля у ОСОБА_5 не було.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, з жовтня 2020 року ОСОБА_5 не виходив на зв`язок із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , уникав зустрічей та ухилявся від повернення автомобіля його законному власнику, під час телефонних розмов повідомляв завідомо неправдиву інформацію про те, що поверне автомобіль згодом, однак, не збирався цього робити.

Надалі, з метою отримання прибутку від незаконного заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, а саме транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Jetta» VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 27.10.2020, без відома ОСОБА_8 , передав цей автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 як заставу за отриману у нього позику у сумі 5450 доларів США, повідомивши, при цьому, завідомо неправдиву інформацію про те, що він є власником автомобіля.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , що виразились у незаконному заволодінні майном, шляхом обману та зловживання довірою, а саме транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Jetta» VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 224 000 гривень, тобто заподіяно значну шкоду потерпілому.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 04.07.2020 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_7 на території автомобільної заправної станції «ОККО», що по вул. Князя Василька, 121, м. Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області. Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовились про оренду автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «OUTLANDER», 2016 року випуску VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , за ціною по 20 доларів США за добу, терміном на три тижні. При цьому, ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 завдаток за автомобіль у сумі 300 доларів США, а ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 та ключі запалювання.

Під час користування автомобілем ОСОБА_5 телефонував до ОСОБА_7 із проханням продовжити термін дії оренди до чотирьох тижнів, після чого до п`яти тижнів, ОСОБА_7 погоджувався на це, оскільки ОСОБА_5 передав йому через ОСОБА_10 400 доларів США за користування автомобілем, таким чином увійшов до нього в довіру.

У вересні 2020 року ОСОБА_5 , маючи на меті незаконно заволодіти майном, а саме транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «OUTLANDER», VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що його друг хоче придбати цей автомобіль. ОСОБА_7 погодився на це і повідомив, що він продасть автомобіль за умови, що ОСОБА_5 привезе йому всю суму за автомобіль а саме 16 900 доларів США.

У вересні 2020 року ОСОБА_5 з метою невикриття своєї злочинної діяльності передав ОСОБА_7 , через ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 700 доларів США за користування автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_5 з жовтня 2020 року не виходив на зв`язок із ОСОБА_7 , уникав зустрічей із ним та ухилявся від повернення автомобіля, під час телефонних розмов повідомляв завідомо неправдиву інформацію про те, що він поверне автомобіль згодом. При цьому наміру виконувати свої зобов`язання по поверненню автомобіля у ОСОБА_5 не було.

Надалі, з метою отримання прибутку від незаконного заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою а саме транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «OUTLANDER», VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_5 без відома ОСОБА_7 , передав цей автомобіль невстановленим на даний час особам, які здійснили продаж вказаного автомобіля за договором купівлі продажу №7970/20/000208, на підставі якого здійснювалась перереєстрація автомобіля у Територіальному сервісному центрі № НОМЕР_7 , що за адресою: м. Рівне вул. Київська 108Б. Будь-яких договорів купівлі-продажу ОСОБА_7 не укладав щодо цього автомобіля.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , що виразились у незаконному заволодінні майном, шляхом обману та зловживання довірою, а саме транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «OUTLANDER», VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду у сумі 476 000 гривень, що у 452 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто заподіяв шкоду потерпілому у великих розмірах.

Окрім цього, ОСОБА_5 , у липні 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_10 , на території автомобільної заправної станції «ОККО», що по вул. Князя Василька, 121, м.Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області. Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_10 домовились про оренду автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Jetta», 2014 року випуску VIN НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 , за ціною 20 доларів США за добу. При цьому, ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 завдаток за автомобіль у сумі 300 доларів США, а ОСОБА_10 , передав ОСОБА_5 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 та ключі запалювання.

За час користування автомобілем в період з липня 2020 року по вересень 2020 року ОСОБА_5 сплатив 800 доларів США ОСОБА_10 з метою увійти до нього у довіру.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_5 з жовтня 2020 року не виходив на зв`язок із ОСОБА_10 , уникав зустрічей та ухилявся від повернення автомобіля його законному власнику, під час телефонних розмов повідомляв завідомо неправдиву інформацію про те, що він поверне автомобіль згодом. При цьому, наміру виконувати свої зобов`язання по поверненню автомобіля у ОСОБА_5 не було.

Надалі, з метою отримання прибутку від незаконного заволодіння майном а саме транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Jetta», VIN НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 , ОСОБА_5 без відома ОСОБА_10 передав цей автомобіль невстановленим на даний час особам, які здійснили продаж вказаного автомобіля за договором купівлі продажу №7970/20/000161, на підставі якого здійснювалась перереєстрація автомобіля у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області, за адресою с. Підгороднє вул. Стрийська, 5, Тернопільського району Тернопільської області.

Будь-яких договорів купівлі-продажу ОСОБА_10 не укладав щодо цього автомобіля.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , що виразились у незаконному заволодінні майном шляхом обману та зловживання довірою а саме транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Jetta», VIN НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 , ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду у сумі 290 000 гривень, що у 275 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто заподіяно шкоду потерпілому у великих розмірах.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , з метою заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, 03.06.2020 звернувся до ОСОБА_11 з проханням дати йому в борг грошові кошти у сумі 4600 доларів США, взамін він запропонував йому взяти у користування автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta» VIN 3VW2K7AJ6EM228606 н.з. НОМЕР_2 , повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію про те, що цей автомобіль належить йому, і як тільки він його продасть одразу поверне ОСОБА_12 грошові кошти. При цьому, у ОСОБА_5 наміру повертати грошові кошти ОСОБА_12 не було, та цей автомобіль йому на праві власності не належав.

Надалі, ОСОБА_13 , будучи переконаним, що ОСОБА_5 поверне йому грошові кошти, передав останньому 4600 доларів США, що станом на 03.06.2020 згідно офіційного курсу НБУ становить 123259,30 гривень. При цьому, ОСОБА_5 , залишив автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta», 2014 року випуску VIN 3VW2K7AJ6EM228606 н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі запалювання ОСОБА_12 та написав розписку про те, що взяв у борг грошові кошти у ОСОБА_14 .

В подальшому, у липні 2020 року, точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_5 приїхав до місця проживання ОСОБА_11 у АДРЕСА_2 та забрав у нього автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 , повідомивши при цьому, що забирає його на обслуговування, а взамін залишив автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat СС Sport», 2012 року випуску, VIN НОМЕР_11 д.н.з. НОМЕР_12 , повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію про те, що цей автомобіль належить його дружині.

У серпні 2020 року, точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_5 приїхав до місця проживання ОСОБА_11 у АДРЕСА_2 , та забрав автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat СС Sport», н.з. НОМЕР_13 у ОСОБА_11 та залишив йому «Volkswagen» моделі «Jetta» н.з. НОМЕР_2 , повідомивши при цьому, що забирає автомобіль на обслуговування.

У жовтні 2020 року ОСОБА_5 , точного часу досудовим розслідування не встановлено, приїхав до місця проживання ОСОБА_11 та забрав автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta» НОМЕР_2 , повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію про те, що на цей автомобіль є покупець і він забирає його для продажу. При цьому ОСОБА_5 залишив ОСОБА_12 автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata», та попросив ОСОБА_11 дати йому у борг ще 2900 доларів США, повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію про те, що він поверне всі грошові кошти після того як продасть автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta» В06443ВМ.

У зв`язку із цим, ОСОБА_13 передав грошові кошти у сумі 2900 доларів США, що станом на 01.10.2020 згідно офіційного курсу НБУ України становить 81 838 гривень.

ОСОБА_5 залишав транспортні засоби ОСОБА_12 та повідомляв, що вони належать йому на праві власності, для того, щоб увійти в довіру до ОСОБА_11 , хоча автомобілі йому на праві власності на належали. Наміру продавати вказані транспортні засоби та повертати грошові кошти ОСОБА_12 у ОСОБА_5 не було.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_15 було заподіяно матеріальної шкоди на суму 205 359,75 гривень, що у 195 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є значною матеріальною шкодою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , 27.11.2020 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_16 біля місця проживання останнього по АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 домовились про оренду автомобіля марки «КІА» моделі «К5», 2012 року випуску, VIN НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 , за ціною 700 грн. на добу терміном на декілька днів. Під час цієї зустрічі ОСОБА_16 передав ОСОБА_5 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_16 та ключі запалювання.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірю, а саме транспортним засобом ОСОБА_5 з 02.12.2020 не виходив на зв`язок із ОСОБА_16 , уникав зустрічей та ухилявся від повернення автомобіля, під час телефонних розмов повідомляв завідомо неправдиву інформацію про те, що він поверне автомобіль згодом. При цьому, наміру виконувати свої зобов`язання по поверненню автомобіля у ОСОБА_5 не було.

Надалі, з метою отримання прибутку від незаконного заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, а саме транспортним засобом марки «КІА» моделі «К5», VIN НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 , ОСОБА_5 , 04.12.2020 без відома ОСОБА_16 , передав цей автомобіль невстановленим на даний час особам, які здійснили продаж вказаного автомобіля.

Зокрема, 04.12.2020 було укладено договір комісії №7970/20/000207 між TOB «ТЕРНО-ТЕСТ», в особі ОСОБА_17 , із ОСОБА_16 , предмет договору автомобіль марки «КІА» моделі «К5», н.з. VIN НОМЕР_14 н.з. НОМЕР_17 . Згідно цього договору ТОВ «ТЕРНО-ТЕСТ» в особі ОСОБА_17 повинні здійснити продаж цього автомобіля за грошові кошти у сумі 42 660 грн. Однак, ОСОБА_16 цього договору не підписував та не укладав.

Цього ж дня 04.12.2020 на підставі договору ТОВ «ТЕРНО-ТЕСТ» №7970/20/000207 в особі ОСОБА_17 , автомобіль марки «КІА» моделі «К5». н.з. VIN НОМЕР_14 н.з. НОМЕР_18 був проданий ОСОБА_18 . Перереєстрація здійснювалась у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , що виразились у незаконному заволодінні майном шляхом обману та зловживання довірою а саме транспортним засобом марки «КІА» моделі «К5», д.н.з. VIN НОМЕР_14 н.з. НОМЕР_18 , ОСОБА_16 заподіяно матеріальну шкоду у сумі 300 000 гривень, що у 285 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто заподіяно шкоду у великих розмірах.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що спричинило значної шкоди потерпілому та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що спричинило матеріальну шкоду потерпілому у великих розмірах.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий доводить обґрунтованістю його підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.190 КК України та наявністю передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків, а також обставини, які характеризують особу підозрюваного, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання заперечував, вказуючи на недоведеність зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Просив врахувати, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, вказав, що неофіційно працевлаштований та у зв`язку з невизначеним графіком робочого дня, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі у певний період доби, позбавить його джерела доходів .

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.176 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно дост.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що слідчими слідчого управління та слідчим Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у складі групи слідчих проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002420 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України.

28.01.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що спричинило значної шкоди потерпілому та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що спричинило матеріальну шкоду потерпілому у великих розмірах.

Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, якими є: протоколи допиту потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ОСОБА_25 ; заяви потерпілих про вчинення злочинів; протокол огляду місця події від 17.12.2020; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.01.2021.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався слідчий, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначив, що існують ризики, передбачені п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт у певний період доби.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути у тому числі фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, ( знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ) та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному провадженні. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, враховуючи відсутність у клопотанні наведення конкретних фактів, які б вказували на те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив чи ймовірно вчинить дії на знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей які мають істотне значення для встаовлення обставин кримінального правопорушення; створення перешкод у встановленні обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, або ж вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених п.2, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наведені слідчим аргументи в цій частині клопотання є доволі абстрактними.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1ст.194 КПК України, втім не доведено обставини згідно п. 3 ч. 1 цієї статті.
Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_26 неофіційно працевлаштований, а також положення ст..43 Конституції України, якою передбачено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.
Враховуючи викладене, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , в тому числі відсутність в матеріалах клопотання негативних характеризуючи даних щодо останнього, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбаченихч.5ст.194 КПК України.
Відповідно до ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ч.7ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За наведених обставин, слідчий суддя доходить висновку, що достатнім та дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є особисте зобов`язання. При цьому, слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 199, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дія ухвали в частині покладених на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України закінчується 27.03.2021 о 23 год. 59 хв.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1