Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/26/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000438 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в його інтересах, на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Кузьмина Гребля Христинівського району Черкаської області, який працює приймальником товарів в мережі магазинів АТБ у м. Умань, Черкаської області, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 11 850,00 грн матеріальної шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Ухвалено строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 , а саме з 1 серпня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2 431,00 грн.
Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_12 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.

Так, 01.08.2018 близько 03:00 год ОСОБА_7 прийшов до будинку, в якому раніше тимчасово проживав з ОСОБА_13 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та пройшов всередину будинку. Перебуваючи в будинку, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті ревнощів, що виникли у ОСОБА_7 щодо його колишньої співмешканки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виникла бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 в коридорі вищевказаного будинку.

Під час бійки ОСОБА_7 завдав ОСОБА_14 кулаками обох рук невизначену в ході досудового розслідування кількість ударів в область голови та в область грудної клітки. В подальшому коли ОСОБА_14 від отриманих ударів лежав на підлозі в коридорі будинку, умисно наніс двічі удар правою ногою в область нирок з лівої нижньої сторони спини. В результаті чого завдав ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, що відповідно до висновку судової медичної експертизи № 05-7-02/294 від 12.10.2018 утворились незадовго до настання смерті і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що спричинили смерть ОСОБА_14 на місці події.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2019 стосовно ОСОБА_7 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
В решті вирок залишити без змін.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, після події злочину, 01.08.2018, викликав швидку медичну допомогу, що підтверджує його бажання усунути негативні наслідки, пов`язані із отриманими померлим ОСОБА_14 тілесними ушкодженнями.
Посилається на те, що колегією суддів визнано ряд доказів недопустимими по принципу «отруєного дерева», оскільки зразки для проведення вказаних досліджень були відібрані у обвинуваченого, який на той момент мав статус підозрюваного, без участі захисника участь якого в даному кримінальному провадженні була обов`язкові відповідно до вимог ст. 52 КК України.
Однак, прокурором під час судового розгляду було долучено відповідне підтвердження того, що право на захист підозрюваного ОСОБА_7 порушено не було, оскільки на момент затримання останньому біло надано захисника від центру вторинної безоплатної правової допомоги, проте від послуг адвоката обвинувачений відмовився, що підтверджується відповідною заявою, яка була написана ОСОБА_7 власноручно 01.08.2018.
Вказує що в порядку ст. 241 КПК України винесені постанови про відібрання зразків для експертного дослідження від 01.08.2018, були оголошені ОСОБА_7 , про що міститься його відповідний запис та була отримана згода підозрюваного на відібрання зразків для експертного дослідження.
За результатами проведених слідчих дій отримано зразки крові, зразки змивів нашарувань з долонь та зрізів нігтів з піднігтєвим нашаруванням затриманого ОСОБА_7 , про що складені відповідні протоколи від 01.08.2018, в яких будь-яких зауважень щодо порушення прав ОСОБА_7 зафіксовано не було.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2019 скасувати та призначити новий судовий розгляд.
В обгрунтування вимог вказує, що судом першої інстанції безпідставно не задоволені його клопотання про проведення повторного допиту свідка ОСОБА_13 та перехресний його допит і свідка ОСОБА_13 .
Посилається на те, що місцевим судом не викликано та не допитано судово-медичного експерта, не проведено слідчий експеримент про який неодноразово заявлялось клопотання під час судового розгляду та не доставлено речовий доказ (футболку вилучену у нього при затриманні) в зал судового засідання.
Також вказує, що судом не розглянуто скарги на постанови слідчого про відмову у проведенні слідчого експерименту та про відмову у проведенні перехресного допиту ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження.
Вважає вирок незаконним і таким що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з невідповідністю висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд при ухваленні вироку послався на протокол огляду місця події від 01.08.2018 та фототаблицю до нього про недопустимість яких вказувала сторона захисту під час судового розгляду.
Також недопустимими є і їх результати, а саме докази виявлені під час відповідної слідчої дії: 15 слідів пальців рук, три пластикові пляшки об`ємом 0,5 л., 1 л., 1,5 л., дві кружки, дві рюмки, два стакани, змиви рідини бурого кольору, зріз килиму з приміщення коридору коричневого кольору розміром 30х50 см з рідиною бурого кольору ззовні схожою на кров, стерильна марля зі змивом крові.
Протоколом огляду місця події від 01.08.2018 оформлено огляд місця події в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживала та яким володіла ОСОБА_13 на підставі договору оренди, а також в якому проживав обвинувачений ОСОБА_7 .

Однак, матеріали кримінального провадження не містять добровільної згоди ОСОБА_13 або обвинуваченого ОСОБА_7 , на проведення огляду вищезазначеного домоволодіння. Натомість в матеріалах кримінального провадження міститься згода ОСОБА_15 про надання дозволу на проведення огляду місця події у вищевказаному домоволодінні, однак інформації щодо того, яке відношення має ОСОБА_15 до зазначеного домоволодіння та підтвердження, що він є його власником матеріали кримінального провадження не містять.

Разом з цим, матеріали кримінального провадження не містять ухвал слідчого судді про проведення обшуку у вищезазначеному домоволодінні.

У зв`язку з недопустимістю доказів, отриманих при огляді місця події, недопустимими також є похідні докази на які посилався суд, зокрема висновок судової дактилоскопічної експертизи № 10/496 від 20.09.2018.
Посилається та те, судом не зазначено на підставі яких фактичних даних суд дійшов висновку про спрямованість умислу винного щодо наслідків вчиненого злочину у вигляді смерті ОСОБА_14 , а відповідно наявності суб`єктивної сторони злочину.
При цьому відповідно до показань ОСОБА_7 , він викликав швидку медичну допомогу, про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка Уманської станції швидкої медичної допомоги та що не заперечується учасниками кримінального провадження.
Зазначає, що у мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено конкретного мотиву та мети вбивства ОСОБА_14 та не надано правової оцінки доводам обвинуваченого про його перебування у стані необхідної оборони, оскільки його дії спровоковані діями іншої особи.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_16 просить вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд за підсудністю в Уманському міськрайонному суді Черкаської області .
Посилається на те, що вирок місцевого суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, постановленим з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що мотивувальна частина вироку не містить належного обґрунтування умислу дій ОСОБА_7 .. При цьому судом встановлено, що мала місце бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , судом невірно встановлені та трактовані усі обставини справи.
Зазначає, що на ОСОБА_7 , який прийшов близько 03:00 год до дому за місцем свого проживання вчинено напад невідомою особою, яка почала наносити ОСОБА_7 удари руками та ногами в різні частини тіла, після чого ОСОБА_7 почав захищатися,
Проте, судом дані обставини не були взяті до уваги. Водночас твердження про умисність дій ОСОБА_7 і бажання настання суспільно небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя не мали підтвердження у судовому засіданні, однак були покладені в основу обвинувального вироку.
Також вказує, що досудовим слідством і судом не встановлено кількість ударів, які ОСОБА_7 наніс ОСОБА_14 , що має суттєве значенні для правильної кваліфікації дій ОСОБА_7 та що можливо усунути шляхом допиту учасників процесу і проведенням додаткових судово-медичних експертиз.
Вважає показання свідка ОСОБА_13 суперечливими та неправдивими. Зокрема, ОСОБА_13 стверджує, що станом на 01.08.2018 вона з ОСОБА_7 разом не проживала, однак судом встановлено, що останній на час вчинення правопорушення проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Проте суд не оцінивши критично показання свідка ОСОБА_13 прийняв їх до уваги, при цьому не взяв до уваги, без належного обґрунтування, показання ОСОБА_7 .
Також вказує, що ОСОБА_7 у судовому засіданні заявляв клопотання про допит судово-медичного експерта, проведення слідчого експерименту на місці, які, однак вказані клопотання, не були вирішені судом. Зазначає, що ОСОБА_7 безпідставно відмовлено у клопотанні про додаткове ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка частково підтримала свою апеляційну скаргу, а саме в частині пом`якшення покарання призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, захисника-адвоката ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 підтримав частково, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 , апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 підтримав частково, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, а саме у перевищенні меж необхідної оборони що спричинили смерть потерпілого, в подальшому вину не визнав, та показав, що 31.07.2018 року він неодноразово телефонував своїй співмешканці ОСОБА_13 , на телефонні дзвінки остання не відповідала, він направився до будинку де з нею проживав, АДРЕСА_3 .
Прийшовши до будинку, близько 03 год. 00 хв. 01.08.2018 року постукав до будинку, ніхто не відчинив, зателефонувавши на номер ОСОБА_13 через вікно побачив, що її телефон засвітився та був приєднаний до зарядного пристрою, у будинку він нікого не бачив. Деякий час знаходився на подвір`ї та бачив в цю мить постать людини яка побігла в бік огороду, детально нічого не розгледів, він штовхнув вхідні двері до будинку, які були не замкнені, та коли пройшов всередину будинку та намагався ввімкнути світло його хтось вдарив по голові, та продовжив наносити удари по руці та ногам. Захищаючись він відмахувався та почув що його нападник впав на підлогу.
Пройшовши в наступну від входу кімнату ввімкнув у ній світло та побачив ОСОБА_13 , яка спала на дивані, в цей час йому здалось що невідома особа нападає на нього з ножем, він стягнув з ОСОБА_13 ковдру якою вона була вкрита, та наказав їй шукати ножа.
Прокинувшись ОСОБА_13 вийшла з будинку, він деякий час почекав на неї після чого теж пішов надвір. Коли виходив то побачив потерпілого який лежав на підлозі на боці, та намагався встати, біля потерпілого бачив плями крові. Вийшовши надвір він декілька разів покурив, на подвір`ї нікого не було, та повернувся до будинку де побачив потерпілого який вже не подавав ознак життя. Він вийшов з будинку та викликав швидку.
Коли приїхали лікарі то констатували смерть потерпілого. Жодних ударів руками та ногами потерпілому він не наносив, міг випадково спричинити тілесні ушкодження під час того як відмахувався обороняючись. Вважає, що тілесні ушкодження спричинила невстановлена в ході досудового слідства особа яка в той час могла перебувати у будинку.
На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , згідно яких, станом на 01.08.2018 вона вже не проживала разом із обвинуваченим. Раніше вони проживали разом близько трьох років. За цей час обвинувачений неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, з приводу чого вона була змушена звертатись до поліції. 01.08.2018 близько 3 год. 00 хв. в неї у будинку в с. Городецьке перебував ОСОБА_14 , з яким вона була у дружніх відносинах. Перед цим ввечері вони з ОСОБА_14 вечеряли та вживали алкогольні напої, а саме, горілку, об`ємом 0.5 л. Повечерявши, вона показала ОСОБА_14 кімнату, де він мав ночувати в той день, після чого вони лягли спати у різних кімнатах. Прокинулась вона від того, що ОСОБА_7 стягував її за ногу з ліжка та почав ображати з мотивів ревнощів. Коли вони перейшли з кімнати де вона спала в коридор, то вона побачила, що в коридорі на лівому боці лежав ОСОБА_14 , він був живий та ще дихав. ОСОБА_7 ще двічі вдарив ОСОБА_14 ногою в бік, вона злякалася і втекла з будинку. ОСОБА_7 погрожував вбити їх обох. Що відбувалось до того як ОСОБА_7 стягнув її з ліжка, їй не відомо. В будинку вона була вдвох з ОСОБА_14 ;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка є сестрою ОСОБА_13 , відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_7 є колишнім співмешканцем її сестри. До неї приїхав ОСОБА_14 , він зустрівся з її сестрою ОСОБА_13 біля торгової точки, де вона працювала, поспілкувались та пішли в невідомому їй напрямку. 01.08.2018 близько 3 год. 00 хв. до неї прийшла сестра та повідомила, що ОСОБА_7 вбив чи прибив ОСОБА_14 . Вона зателефонувала племінниці ОСОБА_18 , остання зателефонувала на номер ОСОБА_13 трубку взяв обвинувачений ОСОБА_7 і повідомив, що вбив ОСОБА_14 ;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , якає є дочкою ОСОБА_13 , згідно яких, 01.08.2018 близько 3 год. 00 хв. їй зателефонувала тітка ОСОБА_17 та повідомила, що її мати ОСОБА_13 забула телефон, після чого вона зателефонувала на номер матері, на дзвінок відповів ОСОБА_7 , який повідомив їй, що вбив людину. Про деталі вбивства обвинувачений ОСОБА_7 їй не повідомив. Покійного ОСОБА_14 вона не знала. Також додала, що раніше ОСОБА_7 часто бив її матір, у них постійно виникали конфлікти.
Також, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- даними протоколу огляду місця події від 01.08.2018 та фототаблицею до протоколу огляду місця події домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено труп ОСОБА_14 . За результатами огляду місця події було виявлено та вилучено 15 слідів пальців рук, три пластикові пляшки об`ємом 0.5 л., 1 л., 1.5 л., дві кружки, дві рюмки, два стакани, змиви рідини бурого кольору, зріз килиму з приміщення коридору коричневого кольору розміром 30х50 см з рідиною бурого кольору зовні схожої на кров, стерильна марля зі змивом крові;
- даними протоколу огляду предмету від 01.08.2018 з таблицею зображень до нього, в ході якого виявлено та вилучено футболку, мобільний телефон «Nokia-101» із сім-картою «Київстар», змиви із поверхні дверей коридору, 15 слідів пальців рук, три пластикові пляшки, дві чашки, два середніх та два малих стакани, частина ковдри;
- даними протоколу огляду трупа від 02.08.2018 з таблицею зображень до нього, в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_14 , виявлено та вилучено зрізи нігтів з правої та лівої руки, що упаковані до окремих паперових конвертів, джинсові штани синього кольору, грошові кошти в розмірі 26 грн. та запальничка, що упаковані до поліетиленового пакету чорного кольору;
- даними висновку судової медичної експертизи трупу № 05-7-02/294 від 12.10.2018, відповідно до якого смерть ОСОБА_14 настала в результаті поєднаної травми голови, грудної клітки та органів черевної порожнини: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки; переломів ребер зліва з гемотораксом; крововиливів в ділянку лівої нирки та лівого наднирника; розривів печінки та селезінки з гемоперітонеумом, що в своєму перебігу ускладнилась розвитком травматичного та геморагічного шоку. Вищевказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів незадовго до настання смерті, можливо в час та при обставинах вказаних в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2018 року і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Враховуючи характер розвитку ранніх трупних явищ, відомі обставини можна припустити, що смерть ОСОБА_14 могла настати за 28-36 годин до початку судово-медичної експертизи трупа. При зовнішньому досліджені виявлено: садно задньої поверхні лівого ліктьового суглобу; два синці задньо-бічної поверхні лівого передпліччя в верхній третині; три синці тильної поверхні лівої кисті. Вищевказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, ймовірно незадовго до настання смерті можливо в час та при обставинах вказаних в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2018 року і носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_14 два синці задньо-бічної поверхні лівого передпліччя в верхній третині; три синці тильної поверхні лівої кисті можуть вказувати на можливу боротьбу чи самозахист;
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.08.2018, відповідно якого було затримано ОСОБА_7 на місці вчинення злочину;
- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №05-7-01/690 від 21.09.2018, відповідно до якого у ОСОБА_7 , виявлено два садна верхньої третини лівого передпліччя по задній поверхні, садно передньої поверхні лівої кисті по тильній поверхні, крововилив під нігтьовою пластинкою 1 пальця правої кисті, садно в основі 4 пальця правої кисті по тильній поверхні, синець середньої третини правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно передньої поверхні правої гомілки в середній третині, садно передньої поверхні лівої гомілки в нижній третині. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних освідуваним та в ухвалі Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2018 і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- даними висновку судової психіатричної експертизи ОСОБА_7 № 314 від 22.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_7 на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого і шизоїдного розладу особистості в стані компенсації і схильністю до алкоголізації, що при збереженні у нього інтелектуально-мнестичних, критичних і прогностичних функцій - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України;
- даними висновку судової дактилоскопічної експертизи № 10/496 від 20.09.2018, відповідно до якого сліди пальців рук розмірами 17x24 мм, 15x19 мм, 12x20 мм, 15x18 мм, 13x17 мм, 16x18 мм, 13x15 мм, 13x16 мм та 19x25 мм, що виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 01.08.2018 у житловому будинку АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації по них особи (осіб), що їх залишила (залишили), група слідів пальців рук розмірами 17x24 мм та 15x19 мм залишені відповідно середнім та безіменним пальцями лівої руки, слід пальця руки розміром 12x20 мм залишений вказівним пальцем правої руки, група слідів пальців рук розмірами 13x17 мм, 16x18 мм та 13x16 мм залишені відповідно безіменним, середнім та вказівним пальцями лівої руки, слід пальця руки розміром 19x25 мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід пальця руки розміром 15x18 мм залишений мізинним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційних скарг сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, суд першої інстанції розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, так як він вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту відносно того, що протокол огляду місця події від 01.08.2018 із фототаблицею до нього, виявлені під час слідчої дії речові докази та висновки експертиз, є недопустимими доказами, з тих підстав що протокол не містить добровільної згоди ОСОБА_13 або обвинуваченого ОСОБА_7 , на проведення огляду вищезазначеного домоволодіння, є безпідставними.

Згідно вимог ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_15 , який є власником будинку за адресою: АДРЕСА_3 , надав добровільну згоду на проведення огляду місця події (т.1 а.с.71).

Вилучені при огляді місця події у приміщенні житлового будинку матеріальні об`єкти, які мають доказове значення, визнані речовими доказами постановою слідчого СВ Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області від 01.08.2018 (т.1 а.с.85).

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2018, на вилучені при огляд місця події предмети накладено арешт (т.1 а.с.94-95).

Отже, протокол огляду місця події від 01.08.2018 із фототаблицею до нього, виявлені під час слідчої дії речові докази та висновки експертиз, є допустимими доказами.
Посилання захисника на те, що огляд місця події був проведений з порушенням вимог процесуального закону без дозволу суду, а відтак протокол цієї слідчої дії є недопустимим доказом, також не ґрунтуються на законі.

Огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів вчинення злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом ст. ст. 214, 223, 237 КПК України, огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Підставою для проведення огляду місця події (будинку та території домоволодіння) стало повідомлення про смерть ОСОБА_7 .

З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, здійснено огляд житлового будинку, в процесі якого виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.

Враховуючи, що огляд місця події був проведений у відповідності до вимог процесуального закону, за добровільною згодою власника будинку, під час його проведення з дотриманням вимог закону було виявлено труп ОСОБА_14 , тому колегія суддів не може погодитися з доводами захисту про недопустимість такого доказу, як висновок судової дактилоскопічної експертизи №10/496 від 20.09.2018. Отже, підстав для застосування до цього доказу доктрини «плодів отруйного дерева», немає.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про допустимість доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину, тому ухвала слідчого судді при отриманні дозволу на огляд будинку за адресою: АДРЕСА_3 у даному випадку була непотрібною.

Також, колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту про те, що під час судового розгляду не було проведено перехресного допиту обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та повторного допиту свідка, з метою усунення суперечностей у їх показаннях, оскільки під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2019, була допитана свідок ОСОБА_13 .
При цьому, учасникам судового провадження було забезпечено право ставити питання свідку, зокрема і обвинуваченому та його захиснику.
Зокрема, сторона захисту, допитувала потерпілу,при цьому протягом допиту обвинувачений та його адвокат ставили запитання для уточнення і доповнення показань свідка ОСОБА_13 (т.1 а.с.106-107).

Отже, доводи захисника, щодо порушення права сторони захисту на перехресний допит, не знайшли підтвердження.

Твердження сторони захисту про те що місцевим судом не встановлено спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_20 щодо наслідків вчиненого злочину в вигляді смерті ОСОБА_14 , є необгрунтованими.

Так, під час судового провадження встановлено, що 01.08.2018 близько 03:00 год ОСОБА_7 прийшов до будинку, у якому раніше тимчасово проживав з ОСОБА_13 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та пройшов всередину будинку. Перебуваючи в будинку, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті ревнощів, що виникли у ОСОБА_7 щодо його колишньої співмешканки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , виникла бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

Під час бійки ОСОБА_7 завдав ОСОБА_14 кулаками обох рук невизначену в ході досудового розслідування кількість ударів в область голови та в область грудної клітки. В подальшому коли ОСОБА_14 від отриманих ударів лежав на підлозі в коридорі будинку, умисно наніс двічі удар правою ногою в область нирок з лівої нижньої сторони спини. В результаті чого завдав ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, що відповідно до висновку судової медичної експертизи № 05-7-02/294 від 12.10.2018 утворились незадовго до настання смерті і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що спричинили смерть ОСОБА_14 на місці події.

Вирішуючи питання про наявність умислу у обвинуваченого на вбивство ОСОБА_14 , колегія суддів враховує, що сукупність усіх обставин вчиненого діяння, спосіб вчинення злочину та нанесення ударів у життєво важливі органи, агресивна поведінка під час вчинення злочину, локалізація та ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які є тяжкими за ознаками небезпеки для життя, у даному випадку дають підстави зробити висновок про спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на умисне вбивство ОСОБА_14 .

Окрім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що бійка між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , сталася в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті ревнощів, що виникли у ОСОБА_7 щодо його колишньої співмешканки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що вказано у мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Не знайшли підтвердження і доводи сторони захисту про перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у стані необхідної оборони, оскільки встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для обвинуваченого, які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди ОСОБА_14 .

Отже, вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 завдаючи потерпілому ОСОБА_14 зі значною силою чисельні удари кулаками обох рук в область голови та в область грудної клітки та в подальшому коли ОСОБА_14 від отриманих ударів лежав на підлозі в коридорі будинку, умисно наніс двічі удар правою ногою в область нирок з лівої нижньої сторони спини, перебував в стані необхідної оборони, немає підстав.

З огляду на зазначені обставини дії ОСОБА_7 обґрунтовано отримали юридичну кваліфікацію за ч. 1 ст. 115 КК України.

Будь-яких інших доводів, щодо незаконності рішення суду в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, місцевий суд належним чином мотивував допустимими доказами, які було досліджено під час судового розгляду та оцінено відповідно до закону і в їх сукупності та правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, щодо призначеного ОСОБА_7 занадто суворого покарання, то вони є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Проте, вказаних вимог закону суд першої інстанцій не дотримався.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6листопада 2009 р.) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Статтею 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини відсутні.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 має хронічні захворювання. Після події злочину 01.08.2018, викликав швидку медичну допомогу, що підтверджує бажання обвинуваченого щодо усунення негативних наслідків, пов`язаних із отриманими померлим ОСОБА_14 тілесними ушкодженнями.
Враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді дванадцяти років позбавлення волі, на переконання колегії суддів. є занадто суворим, тому вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, з призначенням покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, ближче до мінімальної межі санкції вказаної норми закону, яке буде необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування вироку суду першою інстанції, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задоволенню не підлягають, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 слід задовольнити, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2019, щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого - залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4