ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/129/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7
адвоката : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області громадянина України, засудженого вироком Апеляційного суду АР Крим від 28 серпня 2009 року за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Північна виправна колонія № 90» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам КПК України та КВК України.

Захисник зазначає, що за час відбування покарання ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією колонії він характеризується позитивно, працевлаштований , має 11 заохочень за належну поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Це підтверджує, що засуджений довів своє виправлення і триває процес позитивних змін в його особистості.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги просили апеляційну скаргу задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі призначене вироком Апеляційного суду АР Крим від 28 серпня 2009 року за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.03.2009 р. по 05.10.2009 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 22.03.2009 року, кінець строку 08.09.2023 року.
На день звернення до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного покарання.

Подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 головою міської спостережної комісії не погоджено.

Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 останній час характеризується позитивно, на даний час працевлаштований на підприємстві установи, цеху № 1. До представників адміністрації установи тактовний і ввічливий. На заходи виховного впливу реагує.
За період відбування покарання до засудженого 14 разів застосовувалися заходи заохочення. Стягнення не накладалися.
ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння умисного особливо тяжкого злочину проти життя людини , раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного злочину , що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.
Вбачається, що до ОСОБА_7 раніше застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання, ОСОБА_7 продовжив скоювати кримінально-карані діяння, що свідчить про його небажання дотримуватися правослухняної поведінки, та неготовність дотримуватися норм суспільної поведінки.
Зазначені відомості були підставно враховані судом першої інстанції наряду з іншими обставинами, що характеризують особу засудженого, які в своїй сукупності підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення судом питання про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Наявність певної кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної законом частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, періодичне працевлаштування самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину та репутацією особи засудженого в цілому.
Факт звернення адміністрації установи виконання покарання до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого не є безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4