Справа №: 398/5313/15-к
провадження №: 1-кп/398/48/21
ВИРОК
Іменем України

"01" березня 2021 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії кримінальні провадження №0002300 від 26.07.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Хорезмській області, Узбекистан, громадянина Узбекистану, узбека, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого у буд. АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 26.07.2015 близько 05 години 20 хвилин керував автомобілем «Mercedes-Benz 416 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби по вул. Першотравневій в напрямку проспекту Соборний у м. Олександрія, Кіровоградської області в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну …, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) не вибрав безпечну швидкість руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку. Рухаючись зі швидкістю більше 71…74 км/год. порушуючи вимог п.п. 12.4, 12.9 (б) ПДР України (п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.; п. 12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил) наближаючись до рівнозначного перехрестя з вул. Шевченко в м. Олександрія, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем. Наближаючись до вказаного перехрестя допустив порушення вимог п. 16.12 ПДР України (п.16.12 На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч) не надав перевагу у русі мопеду «Viper», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_10 , яка рухалася по вул. Шевченко в м. Олександрія з правої сторони по ходу руху автомобіля «Mercedes-Benz 416 CDI» та допустив з нею зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної події водій мопеда «Viper», без реєстраційного номеру, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: саден: на підборіді; в проекції лівого ліктьового суглобу; по тильній поверхні правої кисті у основи 2-4 пальців в кількості 3; по тильній поверхні правої кістки у основи 1-2 пальців в кількості 5; по правій поперековій ділянці; по лівій поперековій ділянці. Ран: в проекції правого ліктьового суглобу по задній поверхні; у проекції лівого тазостегнового суглобу. Переломів: по середньо-ключичній лінії зліва 4, 5 ребер; по середньо ключичній лінії справа 3, 4, 5, 6 ребер; верхньої гілки лобкової кістки зліва з розходженням лобкового симфізу та лівого крила крижі; остистих відростків 5-8 хребців та розрив по задній поверхні правої ліктьової кістки. Розрив тканин селезінки та легень у воріт, крововилив у м`яких тканин голови у правій потилично-тім`яній ділянці. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №276 від 29.08.2015 року вказані тілесні ушкодження несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останньої.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений визнав себе винним та повідомив, що не оспорює ті фактичні обставини справи, визнає їх за правдиві і достовірні. З врахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, тому було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які вказують на його особу.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав у повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає що вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена та підтверджена самим обвинуваченим, у зв`язку із чим суд вважає, що вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині доведена повністю.

Відповідно вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Судом враховано те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та вчиненим з необережності.

Судом враховується особа обвинуваченого, зокрема характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинив злочин вперше.

Обставини, що пом`якшують покарання двоє неповнолітніх дітей знаходяться на утриманні ОСОБА_9 .

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 20, 21 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, враховуючи, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, тому суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі, без застосування ст. 75, 76 КК України та з позбавленням права керування транспортними засобами. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та відповідатиме принципам законності, справедливості і індивідуалізації покарання.

Потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з позовами до обвинуваченого та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна».

Позов мотивують тим, що застрахована цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна», тому пред`явлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Норми ч. 1 ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Власником наземного транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz 416 CDI» є ОСОБА_11 та цивільно правова відповідальність якого 29.11.2014 р. застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», про що свідчить поліс №АІ/ 4455687.

Строк дії договору: 30.11.2014 року до 29.11.2015 року; ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, - 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн, франшиза 500 грн.

Таким чином, дорожньо-транспортна подія, яка відбулася 26.07.2015 року є страховим випадком.

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 22 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому числі шкода, пов`язана з лікуванням, іншим ушкодженням здоров`я потерпілого, та моральна шкода що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (п. 24.1 ст. 24 цього Закону).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.п. 27.3 - 27.4 ст. 27 Закону).

ОСОБА_7 не надала жодного доказу на підтвердження призначення лікаря, переліку витрачених медикаментів та супутніх матеріалі, тому законні підстави для стягнення на її користь витрат на лікарські засоби відсутні.

Враховуючи, що згідно квитанції та довідки виданої ФОП ОСОБА_12 потерпіла ОСОБА_7 на поховання ОСОБА_10 понесла витрати на матеріали і послуги похоронного призначення в розмірі 3 160 грн, дана сума підлягає стягненню на її користь з ПАТ СК «Україна».

Підстав для стягнення витрат на поховання в сумі 2 000 грн суд не вбачає, оскільки докази того, що ці витрати здійснені саме ОСОБА_7 , останньою надані не були.

Підстав для відшкодування ОСОБА_5 вартості знищеного транспортного засобу, майна, яке нібито знаходилось на мопеді під час ДТП та телефонів суд також не вбачає, оскільки жодні докази того, що мопед «Вайпер» належить ОСОБА_10 чи ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні.

Доказів того, що зазначені ОСОБА_5 речі знаходились на час ДТП на мопеді, а телефони при ОСОБА_10 , під час судового засідання не здобуті.

Крім того, належних доказів дійсної вартості цих речей та мопеду «Вайпер» позивачами не надано, а під час досудового розслідування і судового розгляду вартість мопеду встановити не вдалось, через відсутність у ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить із ступеню моральних страждань потерпілих, яких вони зазнали, і враховує, що внаслідок ДТП вони втратили близьку людину.

З урахуванням обставин справи, глибини душевних страждань, а також виходячи з вимог розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, завданої чоловіку та дітям померлої і визначає її у розмірі по 50 000 грн кожному.

Оскільки максимальний розмір страхової виплати за моральну шкоду, відповідно вимог п. 27.3 ст 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 14 616 грн (1218-мінімальна заробітна плата станом на липень 2015 року * 12 = 14 616) та зазначена сума підлягає стягненню із страховика на користь потерпілих в рівних частинах, то до стягнення зі страховика на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає по 4 872 грн (14 616:3 = 4 872 грн).

Різницю між сумою відшкодування 45 128 грн, повинна сплатити особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо транспортної події, тобто ОСОБА_9 .

Крім того, прокурором заявлено позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої на суму 424 грн 60 коп., який підлягає задоволенню повністю.

Відповідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Норми ст. 88 БК України міська лікарня фінансується за рахунок коштів міського бюджету.

«Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16 липня 1993 року №545, передбачено, що сума коштів, які підлягають відшкодуванню , визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Вартість стаціонарного лікування потерпілої підтверджується відповідною довідкою.

Отже, позов прокурора до обвинуваченого про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої від злочину, за період знаходження на стаціонарному лікуванні з 26.07.2015 року до 28.07.2015 року. (02 ліжко - дні) на суму 424 грн 60 коп. законний і обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу до обвинуваченого не застосовувалася та до набрання вироком законної сили, суд вирішив не застосовувати запобіжний захід.

Застосувати п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VII від 22.12.2016 року, у зв`язку з скоєнням необережного злочину та наявністю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнити засудженого ОСОБА_9 відповідно до п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VII від 22.12.2016 року від відбуття основного виду покарання призначеного ОСОБА_9 даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4 116 (чотири тисячі сто шістнадцять) грн 06 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн 00 коп. та 3 160 грн 00 коп. у відшкодування витрат на поховання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 45 128 (сорок п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 45 128 (сорок п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 45 128 (сорок п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Міського комунального лікувально-профілактичного закладу міська лікарня №1 м. Олександрії у відшкодування витрат понесених на лікування потерпілої ОСОБА_10 424 (чотириста двадцять чотири) грн 60 коп.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz» 416 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 повернути ОСОБА_11 ; мопед марки «Вайпер», який передано на зберігання ОСОБА_7 залишити їй в користування.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_15 НЕРОДА