Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та представника - адвоката ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження (308/11500/19) - 11-кп/4806/744/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2020.
Цим вироком:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чоп, Ужгородського району, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, юрисконсульт Сюртівської сільської ради, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимий, засуджений:
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 03 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 05. 07. 2019.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн.
Провадження в частині позовних вимог потерпілої про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 спричиненої матеріальної шкоди - закрито.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, судові витрати за проведені по справі судові автотехнічні, транспортно - трасологічної експертизи в сумі 9420 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, судові витрати за проведену по справі судову дактилоскопічну експертизу в сумі 471,03 грн.
Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного Закарпатської області від 09. 07. 2019 на автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander», д. н. з. НОМЕР_1 - скасовано.

-2-

Речовий доказ - автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander», д. н. з. НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області - повернуто власнику або уповноваженій ним особі.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
05. 07. 2019 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , і рухаючись по головній автодорозі с. Мала Добронь, в напрямку с. Велика Добронь, Ужгородського району, біля будинку №96 по вул. Головній в с. Мала Добронь, внаслідок порушення п. п. 1.2; 1.3;1.10; 2.1. б); 2.3. «б»; 2.9. а), 10.1; 12.4 та 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху, не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого з`їхав на узбіччя по напрямку руху та в подальшому з`їхав кювет, де допустив наїзд на малолітню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №302 від 26. 07. 2019, малолітня ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, які згідно п. 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17. 01. 1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останньої.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію дій, просить вирок суду першої інстанції від 31. 03. 2020 в частині розв`язання цивільного позову потерпілої та призначеного основного покарання змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що призначене судом покарання є несправедливим внаслідок надмірною суворості. Вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд належно не врахував обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутності обставини, яка обтяжує покарання, оскільки висновок про перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння здобуто з порушенням права підозрюваного на захист. На думку захисника, суд належно не врахував наявність у обвинуваченого родини та неповнолітніх дітей на утриманні, часткове відшкодування моральної та матеріальної шкоди, щире каяття а також вчинення злочину, який характеризується необережною формою вини, що слід було визнати пом`якшуючими покарання обставинами. Вважає, що вказані обставини давали підстави суду першої інстанції для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, з призначенням обвинуваченому покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією статті за якою його засуджено. Крім того обвинувачений вказує на незаконність та невмотивованість стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн., який вважає непомірним та несправедливим по відношенню до його сім`ї.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_9 зазначається про необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість вироку суду від 31. 03. 2020 щодо ОСОБА_6 . Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання

-3-

ОСОБА_6 та стягнення моральної шкоди належним чином врахував, що внаслідок допущення обвинуваченим порушення правил дорожнього руху та перебування його в стані алкогольного сп`яніння, загинула дитина, тому визначене судом основне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців є законним і обґрунтованим. Жодних пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин не встановлено, як і доказів щирого каяття обвинуваченого, оскільки жодних намірів відшкодувати заподіяну злочином шкоду потерпілій, ОСОБА_6 не мав і не має. Стосовно розв`язання судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , то судом обґрунтовано прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди саме у розмірі 1 500 000 грн., оскільки ніякими коштами неможливо оцінити розмір моральних страждань потерпілої внаслідок втрати дитини, чого потерпіла обвинуваченому не зможе вибачити ніколи.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримання поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, учасниками процесу не оспорюється, тому апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряються й визнаються такими, що ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів.

Кваліфікація судом першої інстанції діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, є правильною.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_11 про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 основного покарання не взяв до уваги те, що існують підстави, а саме: обставини, які пом`якшують покарання, для застосування при призначенні йому покарання вимог ст. 69 КК України, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

-4-

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 як основне так і додаткове призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, у межах санкції ч. 2 ст. 286 цього Кодексу, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обставини які обтяжують покарання, даних, що характеризують особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення, і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 те, що останній має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, згідно з поданою до суду досудовою доповіддю з інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , складеною Ужгородським МРВ відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, останні вважають, що ОСОБА_6 не становить небезпеки для суспільства, також визнав обставиною, що частково пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , - добровільне відшкодування потерпілій заподіяну злочином матеріальну шкоду та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише з ізоляцією його від суспільства, в місцях позбавлення волі, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не врахував щире каяття обвинуваченого, колегія суддів відхиляє, оскільки такі судом першої інстанції перевірялися і у вироку їм дано належну правову оцінку. Зокрема, судом констатовано, про неможливість визнання пом`якшуючою обставиною, на яку вказує сторона захисту, як щире каяття, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 намагався будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатись від пережитого, компенсував їй перенесені моральні страждання, чи полегшив її душевний біль.
Також судом першої інстанції враховано і поведінку ОСОБА_6 відразу після вчиненого злочину, зокрема те, що обвинувачений не вчинив жодної дії спрямованої на допомогу потерпілій та загиблій, а також те, що за весь час досудового розслідування та судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_6 не вжито жодних заходів спрямованих на відшкодування спричиненої ним моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 .
Крім того, у апеляційній скарзі захисника не наведено нових обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а зазначені в апеляційній скарзі щире каяття та дані про особу обвинуваченого, не можуть вважатися підставою для застосування до нього при призначенні покарання вимог ст. 69 КК України, тим більше що судом першої інстанції така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття не визнана.

Неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України зумовлена також наявністю обтяжуючих покарання обставин, таких як тяжкі наслідки вчиненого злочину, вчинення злочину щодо малолітньої особи, а також вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

-5-

Доводи захисника про недійсність проведеного відносно ОСОБА_14 огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, прохання захисника ОСОБА_11 про застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України не заслуговує на увагу.

З огляду на викладене, апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до переконання, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції його від суспільства, і саме такий вид та розмір покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для застосування в даному випадку правил ст. 69 КК України із призначенням ОСОБА_6 покарання нижчого від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 2 ст. 286 цього Кодексу.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 стосовно надмірно великого, на його думку, розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди та необхідності зменшення такого розміру до 500 000 грн., то такі не заслуговують на увагу, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Частиною 1 статті 368, частинами 3, 4 статті 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31. 03. 1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, встановити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

-6-

Цих вимог Закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримано в повній мірі.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та вироку, суд, встановивши доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнив позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір яку визначив у сумі 1 500 000 грн.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в частині необґрунтованого, на його думку, стягнення моральної шкоди у сумі 1 500 000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_8 , у якої внаслідок ДТП загинула малолітня донька, колегія суддів враховує те, що при визначенні її розміру суд вірно виходив із засад розумності та справедливості, враховуючи моральні страждання потерпілої ОСОБА_8 внаслідок загибелі через ДТП за участю ОСОБА_6 її доньки, перенесений нею у зв`язку з цим душевний біль.
На переконання колегії суддів, розмір визначеної судом першої інстанції моральної шкоди стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 у сумі 1 500 000 грн., є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат та є співрозмірним завданій шкоді, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необхідності зменшення суми моральної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_8 до 500 000 грн. є безпідставними.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 , судом відповідно до ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31. 03. 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховано як характер та обсяг страждань потерпілої, й інші обставини, зокрема, страждання та порушення звичайного життєвого ритму внаслідок смерті єдиної дитини, та прийнято обґрунтоване рішення в частині задоволення цивільного позову потерпілої, що на переконання колегії суддів, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів ступеню та розміру моральних страждань потерпілої, які б відповідали заявленому розміру відшкодування колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, відтак будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
За таких обставин, з урахуванням вимог розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілої ОСОБА_8 , яких вона зазнала внаслідок смерті єдиної дитини, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_6 щодо надмірного розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій, є необгрунтованими, вирок суду про задоволення цивільного позову про стягнення заподіяної моральної шкоди в розмірі 1 500 000 грн. є обґрунтованим. Таке відшкодування визначене судом з дотриманням вимог Закону, є розумним, справедливим, обґрунтованим та співрозмірним завданим моральним стражданням.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає жодних підстав для перегляду рішення суду в цій частині, оскільки вважає його законним та обгрунтованим.

-7-

Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_11 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2020 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: