Справа № 309/249/20
Провадження № 1-кп/309/342/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого: ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження №0000013 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.146 ч.2 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03.01.2020 року, у невстановлений слідством час, перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_6 , у зв`язку викраденням останнім особистих речей ОСОБА_4 , з метою покарання ОСОБА_6 , умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою між собою, проти волі ОСОБА_6 , силоміць помістили його до кімнати нежитлової новобудови розташованої в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де прив`язали потерпілого за шию металевим ланцюгом підвішеним за металевий крюк на стелі вказаної кімнати та утримували до ранку 04.01.2020 року, під час чого по черзі наносили ОСОБА_6 удари руками по голові та тулубу, а вранці відпустили останнього, оскільки він пообіцяв їм в добровільному порядку повернути викрадене в повному обсязі.

Не зупиняючись на вчиненому, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 05.01.2020 року, зранку, у невстановлений слідством час, перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_6 , у зв`язку викраденням останнім особистих речей ОСОБА_4 , з метою покарання ОСОБА_6 , умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою між собою проти волі ОСОБА_6 силоміць помістили його до сарайного приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_1 та яке належить ОСОБА_4 , в якому прив`язали потерпілого металевим ланцюгом за шию до стійла та зв`язали руки за спиною мотузкою, під час чого наносили ОСОБА_6 по черзі удари руками по голові і тулубу та утримували його зв`язаним на протязі 3 годин, до моменту поки останній не скористався тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , після чого звільнившись від мотузки і ланцюга, втік через розбите вікно сараю.

В результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців правої та лівої орбітальних ділянок, садна спинки носа, рани чола, лівої скроневої ділянки, тім`яної ділянки по центру, циркулярних саден, по типу странгуляційної борозни нижньої третини правого передпліччя, забій лівої половини грудної клітки та забою плечового суглобу, закритої черепно-мозкової травми і струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №6 від 09.01.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За вказане кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 286 КК України.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України визнали у повному обсязі та щиро розкаялися за свої дії. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачені заявили, що повністю визнали свою вину і під час даної пригоди діяли трохи емоційно, через те, що потерпілий ОСОБА_6 нашкодив їм викравши їхні особисті речі, які обіцяв повернути, однак цього не зробив, тому вони його самостійно вирішили провчити у такий спосіб. З самим ОСОБА_6 вони мають родинні відносини і на теперішній час між ними неприязні відносини припинилися, вони вибачилися за свої самовільні дії та усвідомили настання наслідків за самосуд який вчинили над потерпілим і такого більше ніколи не повторять. В судових дебатах обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просила вибачення за свій вчинок, обіцяла в майбутньому не повторювати подібних вчинків та просили суд не призначати їм суворого покарання.

Під час судового розгляду проводився допит потерпілого ОСОБА_6 , який в своїх показах підтвердив обставини пригоди, яка відбувалася з обвинуваченими та ним 03.01.2020 р. та 05.01.2020 р. Потерпілий визнав те, що дійсно неприязні відносини між ними виникли через заволодіння від обвинувачених особистих речей, однак вони між собою все з`ясували і він не має до обвинувачених жодних претензій та просив не призначати їм суворого покарання. Також до суду потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву в якій просив завершити судовий розгляд даного кримінального провадження без його участі, претензій до обвинувачених не має і питання призначення покарання залишає на вирішення суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,своїми умисними діями, 03.01.2020 року, та 05.01.2020 року у невстановлений слідством час, утримуючи ОСОБА_6 , з метою його покарання за викрадені у них особисті речі та утримуючи потерпілого проти його волі з нанесенням йому тілесних ушкодження в приміщенні новобудови розташованої в АДРЕСА_2 , та в приміщенні сараю в АДРЕСА_1 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене не за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя та такого, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

За матеріалами кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , по місцю проживання характеризуються з посередньої сторони, скарг на їхню поведінку до органів місцевого самоврядування не надходило. За обліковими даними ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , раніше судимими не значаться. За досудовою доповіддю органу з питань пробації обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 характеризуються як особи з середнім рівнем ризику вчинення повторних правопорушень та середнім рівнем небезпеки для суспільства, їх виправлення вважають за можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнали вину та щиро розкаялися, сприяла розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані що характеризують обвинувачених, виходячи з принципу індивідуалізації покарання відповідно до ст.65 КК України, вважає за можливе їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства з призначення обвинуваченим покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, що буде достатнім для запобігання вчинення ними нових правопорушень.

Цивільного позову по справі не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався. Питання речових доказів слід вирішувати у відповідності до вимог передбачених в ст.100 КПК України,

На підставі наведенного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі зазначені в постанові слідчого від 13.01.2020 року, а саме: експертний пакет НПУ ГСУ № INZ1039264 в якому знаходиться відрізок нитки вилученої під час освідування особи; експертний пакет НПУ ГСУ №4513641 в якому знаходиться відрізок нитки вилученої під час ОМП; експертний пакет НПУ ГСУ №7260527 в якому знаходиться металевий ланцюг вилучений під час ОМП; металевий лом та лопата, які упаковані в поліетиленовий пакет чорного кольору знищити.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1