Справа № 583/2470/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 06.07.2016 року , по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Охтирського міськрайонного суду від 03.05.2003 року за ч.1 ст.188, ст.69 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт;
2) вироком Дарницького районного суду м.Києва від 24.04.2007 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
3) вироком Охтирського міськрайонного суду від 08.09.2010 року за ч.2 ст.296, ч.1 ст.186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Звільнений умовно-достроково 12.03.2011 року на підставі ст.81 КК України із не відбутим покаранням 3 місяці 8 днів;
4) вироком Охтирського міськрайонного суду від 30.05.2013 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
5) вироком Охтирського міськрайонного суду від 05.01.2016 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;
6) вироком Охтирського міськрайонного суду від 24.11.2016 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 19.07.2019 року на підставі ст.81 КК України із не відбутим покаранням 8 місяців 18 днів , судимість у встановленому порядку не знята та не погашена,
за ч.1 ст.222, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, -

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту 14.02.2016 року близько 12 години, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння паспортомгромадянина України НОМЕР_1 виданим 13.11.1997 року Охтирським МВ УМВС України в Сумській області та реєстраційного номеру облікової картки платника податків № НОМЕР_2 громадянина ОСОБА_5 , шляхом викрадення. Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення паспорту та іншого важливого особистого документу - реєстраційного номеру облікової картки платника податків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікся, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вищезазначений паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Далі ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим 13.11.1997 р. Охтирським МВ УМВС України в Сумській області та довідкою з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння шляхом викрадення паспорту, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України та офіційного документу довідки із реєстраційним номером облікової картки платника податків, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

У подальшому ОСОБА_3 використовуючи наявний у нього паспорт громадянина ОСОБА_5 , який має в своєму змісті інформацію про власника, офіційно посвідчує його особу і правовий статус громадянина України, з вклеєною фотокарткою, серії НОМЕР_1 , виданий 13.11.1997 року Охтирським МВ УМВС України в Сумській області, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власноруч вклеїв до нього свою фотокартку розміром 3x4 см на місце для фотокартки замість фотографії ОСОБА_5 , чим в первинний зміст даного паспорту вніс зміни шляхом заміни фотокартки на першій та третій сторінці: первинна фотокартка була видалена з частиною поверхні підкладки бланка паспорта та на її місце вклеєна нова, після чого став зберігати підроблений документ при собі, з метою подальшого використання його для посвідчення своєї особи.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підроблення офіційного документу - паспорта громадянина України НОМЕР_1 , який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його особистого використання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на використання вказаного паспорту громадянина України, ОСОБА_3 16.02.2016 року пішов до відділення банку АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою м. Охтирка, вул. Київська, 94, де утримуючи при собі паспорт громадянин України серійний номер НОМЕР_1 , із заміненими фотокартками та довідку з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до завідуючої відділення банку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 , та використав завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , шляхом передачі його завідуючій відділення банку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 для підтвердження своєї особи та оформлення документів на отримання кредитної картки «Універсальна» та картки для виплат, тим самим надав співробітниці банку завідомо неправдиву інформацію з метою отримання кредиту. У подальшому громадянин ОСОБА_3 отримав картку банку АТ КБ «Приватбанк» для виплат № НОМЕР_3 та картку «Універсальну» № НОМЕР_4 з кредитним лімітом в розмірі 500 гривень та діючи умисно тим самим використав завідомо підроблений документ.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 16.02.2016 року зняв з карти банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 500 гривень. Після чого 20.02.2016 року громадянин поповнив картку банку на 500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України НОМЕР_1 , та злочин передбачений ч. 1 ст. 222 КК України, а саме шахрайство з фінансовими ресурсами.

Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння умисного корисливого злочину 16.02.2016 року маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, перебуваючи у відділенні АТ КБ «Приватбанк», розташованому по вулиці Київській, 94 в м. Охтирка, достовірно знаючи та розуміючи, що наявний у нього при собі паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Охтирським МВ УМВС України в Сумській області 13.11.1997 року на ім`я ОСОБА_5 , є підробленим документом, в якому первинні фотокартки видалені, після чого на їх місце вклеєні інші фотокартки, а саме переклеєні на його власні фотокартки, реалізуючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_5 , пред`явив працівнику вказаного відділення АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 завідомо підроблений документ - оригінал паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , що містив замінені фотокартки на першій та третій сторінках, а саме первинні фотокартки видалені, після чого на їх місце вклеєні нові фотокартки з зображенням ОСОБА_3 та картку платника податків на ім`я ОСОБА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою оформлення кредитної карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , НОМЕР_5 з кредитним лімітом 500 гривень, без мети сплати грошових коштів по споживчому кредиту. Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману викликав у працівника відділення банку неправдиве уявлення відносно об`єктивності та достовірності відомостей, відображених у вищевказаних документах та неправильне уявлення про особу позичальника, при цьому, повідомивши працівнику банку неправдиві відомості. Працівник відділення банку ОСОБА_6 , на підставі наданого ОСОБА_3 завідомо видала кредитну картку АТ КБ «Приватбанк» №НОМЕР_3 , НОМЕР_5 з кредитним лімітом 500 гривень та залишив відділення банку.
З метою реалізації злочинного умислу громадянин ОСОБА_3 16.02.2016 року зняв з карти банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 500 гривень. Після чого 20.02.2016 року громадянин поповнив картку банку на 500 гривень, з метою підвищення в подальшому кредитного ліміту. Після чого, 26.03.2016 року громадянин ОСОБА_3 по вказаній картці підвищив кредитний ліміт до 5092 гривні. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, 26.03.2016 зняв з картки банку АТ КБ «ПриватБанк» готівкові кошти та перерахував їх на надання телекомунікаційних послуг на власну користь у сумі 5092 гривні, тобто розпорядився коштами на власний розсуд без мети їх повернення.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу 23.03.2016 року ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, таємно, з метою власного збагачення, використовуючи завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України НОМЕР_1 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через систему онлайн прийому платежів «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») уклав договір позики №24891 із ТОВ «Веллфін» на суму 900 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи повторно, громадянин ОСОБА_3 , 23.03.2016 року приблизно о 23 годині, перебуваючи за місцем мешкання, неправомірно використовуючи паспорт НОМЕР_1 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за допомогою електронної системи прийому онлайн платежів «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») згідно договору позики №24891 із ТОВ «Веллфін» отримав на картковий рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 900 гривень.

В свою чергу кредитна установа з надання швидкісних кредитів, сприймаючи дану операцію, як операцію проведену ОСОБА_5 , відкрила кредитний рахунок на загальну суму 900 гривень, надавши таким чином ОСОБА_3 доступ до цих коштів.
ОСОБА_3 внаслідок обману отримавши доступ до кредитних коштів в сумі 900 гривень, розпорядився ними на власний розсуд, а саме 24.03.2016 року зняв готівкові кошти з банкомату та використав їх на особисті цілі.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілий надав письмову заяву, в якій не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом учасникам судового провадження роз`яснено, що вказана підстава для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.222 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ч.1 ст.357 КК України відноситься до кримінального проступку, ч.3 ст.357 КК України - відноситься до кримінального проступку, ч.1 ст.358 КК України - відноситься до кримінального проступку, ч.4 ст.358 КК України - відноситься до кримінального проступку, ч.2 ст.190 КК України - відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового нетяжкого злочину, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що обвинувачений ОСОБА_3 не переховувався від органів досудового слідства та суду, не перешкоджав кримінальному провадженню будь-яким чином.

Клопотання обвинувачений про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України заявив під час судового засідання 06.07.2021 року, тобто на момент подання клопотання закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.222, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, останній з яких був вчинений 24.03.2016 року.

Враховуючи, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, наявна згода обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_3 .

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст. ст. 284, 286, 288, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.222, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000553 від 06.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.1 ст.222, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду ОСОБА_1