Справа № 761/1091/21
Провадження № 1-кс/761/1609/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та перекладача ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 201 000 200 050 28 від 08.12.2020, у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянин Республіки Казахстан, чеченець, з середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,
підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 клопотанням слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 30.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України, відповідно до якої останній з а попередньою змовою групою осіб організував вимагання передачі чужого майна, поєднаного з погрозою вбивства.

На думку слідчого, існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, знищення речей та документів, що мають значення для вставнолення обставин вчинення інкримінованих злочинів, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість висунутої гр. ОСОБА_5 підозри.

Крім того, захисники зазначили, що до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 069 73 від 26.10.2020 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 26.01.2021 включно, що спростовує ймовірність вчинення ОСОБА_5 позапроцесуальних дій, зазначених стороною обвинувачення.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового засідання матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Наведена гарантія закріплена також у ст. 29 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством, який частиною 1 статті 194 КПК покладає на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обов`язок встановити існування наступних складових:
- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім того Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованих злочинів.

Керуючись наведеними вище положеннями ч. 1 ст. 194 КПК слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри, має встановити наявність таких ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, інших підозрюваних; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

ЄСПЛ у своїй практиці визначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим під час розгляду клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий суддя має у кожному випадку та критично ставитись до доводів сторони обвинувачення, якими обґрунтовується необхідність застосування до особи тримання під вартою, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

На думку сторони обвинувачення, існують ризики щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищення речей та документів, що мають значення для вставнолення обставин вчинення інкримінованих злочинів, продовження злочинної діяльності.

Водночас з матеріалів клопотання та наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_5 на день звернення до слідчого судді з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримується на підставі рішення слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2020 під вартою у рамках кримінальному провадженні № 120 201 001 000 069 73 від 26.10.2020.

Обґрунтуванням рішення слідчого судді від 17.12.2020 стала наявність ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого злочину. Отже, з метою запобігання спробам підозрюваного вчинити дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню у провадженні № 120 201 001 000 069 73 до останнього застосований найсуворіший запобіжний захід.
З викладеного вбачається, що зазначені слідчим в обґрунтування ініційованого ним клопотання у кримінальному провадженні № 120 201 000 200 050 28 ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_5 мають уявний характер, оскільки останній перебуває під вартою в іншому провадженні, тобто не має реальної можливості вчинити наведені у клопотання поза процесуальні дії.

Отже наданими стороною обвинувачення матеріалами певною мірою підтверджується висунута ОСОБА_5 підозра. Однак відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Томазі проти Франції» наявність підозри у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, само по собі не виправдовує утримання особи під вартою.

Таким чином, з огляду на викладене та недоведеність існування ризиків не процесуальної поведінки ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення ініційованого стороною обвинувачення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1