ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1133/20
Провадження №1-кп/477/69/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000598 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, не працюючого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців;
- вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього кодексу, за сукупністю із попереднім вироком, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 7 місяців;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
а також потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
05 червня 2020 року, приблизно о 16.00, у ОСОБА_3 , який перебував за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкав постійно зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , виник умисел на таємне викрадення її майна.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, переслідуючи корисливий мотив, діючи повторно, оскільки мав не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, скориставшись відсутністю власниці, зайшовши до будинку за вказано адресою, де таємно викрав срібну каблучку вартістю 650 грн, яка знаходилася на полиці серванту в гостьовій залі будинку, і зник з викраденим майно, чим спричинив майновий збиток ОСОБА_5 на цю суму.
За вчинення ОСОБА_3 описаних дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 07 червня 2020 року, приблизно о 02:00, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшовши до домоволодіння за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він постійно мешкав зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , зайшов до літньої кухні, де у нього з нею сталася сварка, в ході якої у нього виник умисел на спричинення матері тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_5 кулаками обох рук не менше чотирьох ударів в область обличчя, а також ногами наніс декілька ударів по ногам, спричинивши їй тілесні ушкодження у виді синців в ділянці обличчя та на обох кінцівках, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
За вчинення ОСОБА_3 цих дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав та пояснив, що в той період часу зловживав алкоголем, тому вів себе неадекватно. Зізнався, що викрав срібну каблучку з кімнати матері будинку, де вони проживали, а також підтвердив, що будучи в стані сильного сп`яніння посварився з нею в літній кухні за місцем їх спільного проживання і побив її кулаками та ногами.
Крім того, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується наступними, дослідженими у судовому засідання доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні вказала, що її син ОСОБА_3 сильно зловживав алкогольними напоями і вів себе неадекватно, Напав на неї вночі у літній кухні, бив кулаками, душив, бив ногами. Крім того, в один із днів на початку червня 2020 року вона виявила, що в кімнаті будинку, де вона проживала окремо від сина, і яка зачинялася на замок, було все перевернуто і розкидано, а в шафі виявила відсутність срібної каблучки, яку купила своєму іншому сину, але той її не носив. Відразу запідозрила свого сина ОСОБА_6 у її крадіжці, тому подала заяву про крадіжу до поліції. Потім під час слідства він зізнався, що викрав каблучку.
Заявою від 06 червня 2020 року ОСОБА_7 , яку вона подала до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, відповідно до якої вона просила прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , який в ніч з 05 на 06 червня 2020 року таємно викрав її майно, чим спричинив їй збиток.
Протоколом від 07 червня 2018 року прийняття заяви від ОСОБА_5 , відповідно до якого вона звернулася до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області і просила прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , який вночі 06 червня 2020 року побив її руками та ногами.
Висновком експерта № 611 від 10 червня 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у виді синців в ділянці обличчя, обох нижніх кінцівок, які утворилися від не менш ніж чотирьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля 5-ти діб до часу огляду; по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).
Таким чином в судовому засіданні було достовірно підтверджено вину ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обтяжуючою його вину обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Пом`якшуючих його вину обставин судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, розмір завданого збитку, вчинення злочинів в період невідбутого покарання, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарань, які будуть достатніми для виправлення і недопущення в майбутньому вчинення нових
злочині, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та у виді штрафу за санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
Описані злочини, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України, були вчинені ОСОБА_3 до завершення відбуття покарання, призначеного йому вироком суду від 10 грудня 2018 року та до постановлення відносно нього вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року, яким він був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України і при призначенні остаточного покарання за цими двома вироками застосовані положення ст. 71 КК України. Тому при призначенні остаточного покарання суд має спочатку застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України за сукупністю злочинів, та призначити потім остаточне покарання за положеннями ч. 4 ст. 70 КК України.
Посилання в обвинувальному акті на наявність у ОСОБА_3 судимостей за попередніми вироками суду від 21 травня 2008 року, 16 вересня 2008 року та 16 липня 2012 року суд вважає необхідним виключити, оскільки за положеннями ст.ст. 89 та 90 КК України судимості за цими вироками у нього погашені.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 в цьому кримінальному провадженні не обиралася. Однак під час розгляду справи, в зв`язку набранням законної сили вироком Жовтневого районного суду від 10 грудня 2018 року, яким він був засуджений до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, судом було постановлено ухвалу від 14 липня 2020 року про його тримання в слідчому ізоляторі до завершення розгляду справи. Також, вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року покарання, яке йому було призначено за вироком від 10 грудня 2018 року, було враховано за положеннями ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання у виді реального позбавлення волі строком на три роки і сім місяців. Затримання його відбулося 15 серпня 2020 року, тому відповідно до положень ст. 537 КПК України суд вважає необхідним залишити його тримати в слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили, а строк відбуття покарання рахувати з дня затримання.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому наступні покарання за їх вчинення:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн;
-за ч. 2 ст. 185 КК України виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком, та злочинів, за скоєння яких ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року, яким враховано попередній вирок суду відносно нього від 10 грудня 2018 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і вісім місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 серпня 2020 року.
Залишити ОСОБА_3 тримати в ДУ Миколаївський слідчий ізолятор до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілій направити поштою не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1