Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000629 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Наливайківка Макарівського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за апеляційною скаргою захисника на вирок Макарівського районного суду Київської області від 2 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 02.02.2021 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України і йому призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж арешт.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість. Так, ОСОБА_6 повністю визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, має незадовільний стан здоров`я і є особою похилого віку.

Захисник акцентує увагу на тому, що покарання передусім є виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи, повинно перебувати у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного, особою винного, тощо.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд, 5 листопада 2019 року близько 18 години ОСОБА_6 прийшов у гості до ОСОБА_8 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , вони разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_8 пішов відпочивати. Прокинувшись, ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_6 готує собі їжу з його продуктів, і між ними виник конфлікт, під час якого вони ображали один одного нецензурною лайкою. Близько 18 години 40 хвилин цього ж дня ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_8 один удар ножем в область грудної клітки з лівого боку, чим заподіяв тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки зліва, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який за місцем проживання характеризується як особа, яка зловживає алкогольними напоями, і хоча згідно з ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, встановлено не було.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, який не встановив щирого каяння обвинуваченого у вчиненому лише з огляду на те, що останній не заперечував обставини кримінального правопорушення. І з цього приводу суд у вироку навів належні мотиви.

Обвинувачений досяг пенсійного віку, про що сам захисник вказує в апеляційній скарзі, і не працює, тому йому не можуть бути призначені громадські або виправні роботи, які є більш м`яким покаранням порівняно з арештом, і встановлені санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність як альтернативні.

Оскільки пенсія є єдиним джерелом доходу ОСОБА_6 , враховуючи його спосіб життя, недоцільним є і призначення йому покарання у виді штрафу. До того ж, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, заподіяння потерпілому тілесного ушкодження після сумісного вживання алкоголю, застосування ножа, не дають підстав для призначення обвинуваченому найбільш м`якого за видом покарання.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 нічим не підтверджені, а тому, на переконання колегії суддів, виключно вік обвинуваченого не є перешкодою для відбування покарання у виді арешту, яке призначено на строк, близький до мінімального, і буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Тому підстави для пом`якшення призначеного покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 02 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3