Справа № 944/5696/20
Провадження №1-кп/944/720/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2021 м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, угоду про примирення між сторонами у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904 від 24.11.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черчик Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 10 листопада 2020 року о 18 год 00 хв, знаходячись неподалік пам`ятника Т.Шевченку на площі Ринок в м.Яворові Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшла до ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та скориставшись безпорадним станом останнього, відкрито викрала з однієї із кишень штанів ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 2200 грн., та в подальшому не реагуючи на законні вимоги потерпілого припинити свої злочинні дії, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.
23 листопада 2020 року о 14 год 00 хв обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи на кухні квартири ОСОБА_6 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи протиправно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю останньої, викрала із гаманця ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 400 польських злотих, що згідно курсу Національного банку України станом на 23.11.2020 року становить 3012 грн., та в подальшому розпорядилася викраденим на власний розсуд, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
29 грудня 2020 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до ст.468 Кримінального процесуального кодексу України.
В угоді про примирення сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Так, згідно з угодою про примирення ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про примирення сторони також узгодили призначення підозрюваній покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці, зі звільненням ОСОБА_4 на підставі ст.75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням і встановлення їй іспитового строку.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди між потерпілими та підозрюваною дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 також просила вказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену міру покарання. При цьому пояснила, що повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 Кримінального процесуального кодексу України,характер обвинувачення, норми ч.5 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України,беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримали зазначену угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, пояснили що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, потерпілих та обвинуваченої, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, оскільки остання здійснила відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно (крадіжку).
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також, суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможна виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
Зміст угоди про примирення між потерпілими та підозрюваною відповідає вимогам ст.471 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілими та підозрюваною угода про примирення підлягає затвердженню.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченої, а також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення їй угодженого між сторонами покарання за ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
Водночас, беручи до уваги вищенаведене, а саме ступінь тяжкості та обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 Кримінального кодексу України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, її виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 Кримінального кодексу України.
Крім того, прокурор надав копії постанов слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 25 листопада 2020 року, якими визнано речовими доказами: одну банкноту номіналом 200 (двісті) гривень із серією та номером: ХИ1515446, дві банкноти номіналом 200 (двісті) польських злотих із наступними серіями та номерами: DI6339904 та AZ1832001, які поміщено у пакет "Україна національна поліція слічий підрозділ" №3456684 та пакет "Україна національна поліція слідчий підрозділ" №3456685 та передані на зберігання у АТ ДБ "ПриватБанк".
Відповідно до норм ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що речові докази слід повернути законним володільцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
затвердити угоду про примирення від 29 грудня 2020 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904 від 24.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 02 (два) роки;
- частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 02 (два) роки 02 (два) місяці.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання Прийді ОСОБА_8 за сукупністю злочинів у виді 02 (двох) років 02 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ одну банкноту номіналом 200 (двісті) гривень із серією та номером: ХИ1515446, який поміщено у пакет "Україна національна поліція слічий підрозділ" №3456684 та передано на зберігання у АТ ДБ "ПриватБанк" повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Речові докази дві банкноти номіналом 200 (двісті) польських злотих із наступними серіями та номерами: DI6339904 та AZ1832001, які поміщено у пакет "Україна національна поліція слідчий підрозділ" №3456685 та передано на зберігання у АТ ДБ "ПриватБанк" повернути законному володільцю ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесульного кодексу України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1