Номер провадження: 11-сс/813/193/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року, про повернення його скарги про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР,
установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року, було повернуто ОСОБА_6 його скаргу на бездіяльність прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 08.10.2020 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 пропустив процесуальний строк на подачу вищезазначеної скарги.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що скаргу про зобов`язання уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, вчинене слідчим органу поліції ОСОБА_6 мав подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, який має право розслідувати злочини, вчинені працівниками правоохоронних органів.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.
Вважає, що слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси, повертаючи його скаргу, прийняв помилкове рішення, а також порушено процедуру розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.
Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_6 містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке він обгрунтовує тим, що участі в судовому засідання місцевого суду він не приймав, а копію оскаржуваної ухвали отримав лише 15.01.2021 року та 18.01.2021 року подав апеляційну скаргу.
На підставі цього, просить задовольнити його клопотання та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду від 05.11.2020 року.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
ОСОБА_6 направив на адресу апеляційного суду листа, в якому просив розглядати клопотання та апеляційну скаргу за його відсутності, скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, з жодними клопотаннями не звертався.
Апеляційний суд, приймає до уваги положення ст.422 КПК України, щодо скорочених строків розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді та вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Щодо строків звернення з апеляційною скаргою.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді можуть бути подані протягом п`яти днів з дня їх проголошення.
Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику та участі ОСОБА_6 чи його представника, копія ухвали йому направлена 13.11.2020 року, а відповідно до копії поштового повідомлення, копія оскаржуваної ухвали ним отримана 15.01.2021 року, у зв`язку з чим апелянт не мав об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу в межах передбаченого законом строку.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний дійшов до висновку про поважність пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно визнати такою, що подана у строк та продовжити її розгляд.
Щодо доводів по суті апеляційної скарги.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 2 цієї ж статті КПК України, скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першоюцієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, вона в повній мірі відповідає вимогам зазначених норм закону, та слідчий суддя належним чином мотивував своє рішення, а апеляційний суд вважає за необхідне довести до відома скаржника наступне.

Частиною 4 статті 216 КПК України визначено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених, в тому числі, працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про державне бюро розслідувань» державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування: злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну службу", особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Таким чином, досудове розслідування злочинів, вчинених, зокрема, слідчими органів поліції, за приписами чинного законодавства України здійснюється ДБР, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 року у справі №51 - 1901 впс 20.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Враховуючи, що в своїй заяви ОСОБА_6 порушує питання щодо внесення відомостей до ЄРДР відносно слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, тому зазначена заява має бути скерована до Державного бюро розслідувань.

Отже, доводи ОСОБА_6 з приводу того, що слідчий суддя на думку останнього, прийняв незаконне рішення, є не обґрунтованим, а доводи його апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та такою що не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 376, 403, 419, 422, 532 КПК України, Одеській апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року, про повернення скарги ОСОБА_6 про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4