ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1260/21 Справа № 188/727/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000144за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17лютого 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Українське Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм у ФГ «Олімп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 121 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 04.01.2021 року.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 26.03.2019 року о 21.00 годині, точний час у ході судового слідства не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку ОСОБА_10 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де під час розпивання спиртних напоїв з останнім вчинив з ним словесну сварку, в ході якої у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, із силою, достатньою для спричинення тілесного ушкодження, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого останній упав на диван.
Своїми умисними діями ОСОБА_13 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, травматичного субдурального крововиливу, внутрішньо-черепної травми, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення та, у даному випадку, призвели до смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні будинку ОСОБА_10 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме наніс умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року скасувати. Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд не врахував всіх доводів прокурора щодо суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, всіх даних про особу обвинуваченого, який хоча і не є судимим, з місця проживання характеризується посередньо, у судовому засіданні під час свого допиту вказав, що вину визнає частково, натомість суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання.

- обвинувачений ОСОБА_8 просить перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що не згоден з вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року у зв`язку з необ`єктивно проведеним слідством та висновком експертизи.
Вказує, що вину визнає частково, жалкує, що так вийшло, не заперечує спричинення удару потерпілому, зазначивши, що саме потерпілий спровокував це, образивши його, але не згоден з тим, що смерть останнього могла настати від цього. Зауважує, що потерпілий ще більше доби ходив по селу, розпивав горілчані напої, а вже потім раптово помер, натомість органи досудового розслідування не перевірили обставини того, що відбувалося з потерпілим після уходу обвинуваченого з його домівки, так як компанія, яка там була присутня і до того, продовжила пиячити й далі.
Тож, обвинувачений просить перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України, оскільки перебував у дружніх стосунках з потерпілим і не мав умислу на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого.
Обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу, але в дебатах просив призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляції прокурора.
Захисник також підтримав апеляцію обвинуваченого та просив направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на новий судовий розгляд, проти задоволення апеляції прокурора заперечував.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необгрунтованими.
Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків, експерта та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях, перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав потерпілого, свідків, експерта перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд обгрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , судового експерта ОСОБА_17 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протокол огляду трупа ОСОБА_18 від 27.03.2019 року, лікарське свідоцтво про смерть №63 від 28.03.2019 року, протокол огляду місця події від 28.03.2019 року та фото таблицю до нього, протокол слідчого експерименту з фото таблицею, протокол слідчого експерименту від 20.08.2020 року, висновок експерта №57 від 28.03.2019 року, висновок експерта №58 від 28.03.2019 року, акт судово-медичного дослідження №63 від 22.04.2019 року, висновок експерта №63 від 30.04.2019 року, висновок експерта додатковий №63 /1 від 27.05.2019 року, висновок експерта додатковий №63 /2 від 27.05.2019 року, висновок експерта додатковий №63/3 від 27.05.2019 року, протокол слідчого експерименту від 20.05.2019 року, висновок судово-психіатричного експерта №103 від 14.05.2019 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінально-протиправного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що він не мав умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, що у провадженні немає об`єктивних доказів, які б вказували на його вину, а тому його дії слід перекваліфікувати на ст. 119 КК України.
Як убачається з матеріалів провадження, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_8 вдарив в обличчя ОСОБА_10 один раз, розбив губу, той свідомість не втрачав, продовжував вживати спиртне, потім співмешканка за це вигнала обвинуваченого.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_15 який зазначив, що знає обвинуваченого, випивали разом з померлим, його співмешканкою та ОСОБА_14 . В той день працювали разом, заробили 4 пляшки спиртного, він сидів біля вікна випивали. ОСОБА_15 також зазначив, що був п`яний, але все пам`ятає, в обличчя ОСОБА_10 не бив.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_16 , яка підтвердила, що проживала разом з ОСОБА_18 , обвинуваченого теж знає, вони спілкувались і підтримували дружні стосунки, інколи чоловіки між собою сварились, але не бились. В той день вони працювали у жінки на огороді приблизно до 17.00 год., прийшли додому разом з померлим та ОСОБА_14 всі разом вживали спиртні напої. Потім до них в гості прийшов ОСОБА_13 , продовжували розпивати спиртні напої, ОСОБА_19 сказав щось не те, ОСОБА_20 його вдарив. Померлий сидів на дивані, обвинувачений наніс йому удар, була кров, він впав на диван, але потім знову сів, вони продовжили вживати спиртні напої, потім вклались спати.
Свідок також показала, що вранці, коли прокинулись, прийшов ОСОБА_21 зі спиртним, співмешканець приніс з двору дрова, розтопили пічку, разом, втрьох, випили, співмешканець поскаржився, що погано себе почуває і ліг на диван відпочити. Вона ще поралась по господарству, потім теж прилягла, а коли прокинувшись підійшла до дивану, з метою розбудити ОСОБА_22 , він вже був мертвий і холодний. Після того, як обвинувачений ОСОБА_13 ударив ОСОБА_18 , до них ніхто не заходив, ОСОБА_19 нікуди не ходив, до них ніхто інший не приходив і не наносив ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, до і після удару ОСОБА_8 не падав. Коли вранці спитала у ОСОБА_18 , чому у нього розбита і опухла губа, він чітко сказав, що його вдарив « ОСОБА_23 », тобто обвинувачений.
Також судом був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_18 була тяжка ЧМТ внаслідок удару в підборіддя ліворуч, після чого у нього був крововилив м`яких мозкових оболонок декількох локалізацій. Отримане пошкодження непрямого по дії механізма, крововиливи на протилежній стороні голови з протиударним ефектом внаслідок дії кінетичної енергії. Експерт підтвердив, що удар був лише один, з достатньою силою, знизу вверх, отримані від удару тілесні ушкодження залежали від самого удару і анатомічної будови потерпілого, те, що смерть настала не одразу, теж відповідає медичним показникам при таких тілесних ушкодженнях, що підтверджують і експертні дослідження.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що допитані в судовому засіданні свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні. Істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідків, які вони особисто давали під час судового розгляду свідчать про індивідуальне сприйняття кожним подій, учасниками яких вони були, і не впливають на висновок суду. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз та інших письмових доказів, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції. Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_24 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами свідків та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_24 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду трупа ОСОБА_18 від 27.03.2019 року, яким підтверджується, що труп виявлений у власному житлі, обстановка не порушена, лежав одягнений на дивані, головою на подушці, на обличчі є тілесні ушкодження;
- лікарським свідоцтвом про смерть №63 від 28.03.2019 року, згідно з яким причиною смерті стала внутрішньочерепна травма внаслідок дії тупих предметів з невизначеним наміром;
- протоколом огляду місця події від 28.03.2019 року та фототаблицею до нього;
- протоколом слідчого експерименту з фототаблицею, а участі свідка ОСОБА_25 від 28.03.2019 року, яким підтверджується факт нанесення обвинуваченим одного удару в обличчя ОСОБА_18 , в область щелепи;
- протоколом слідчого експерименту з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_14 від 28.03.2019 року, яким підтверджується факт нанесення обвинуваченим одного удару в обличчя ОСОБА_18 , що після цього у нього з губи пішла кров, ОСОБА_19 впав на диван і навіть тимчасово втратив орієнтацію, потім ОСОБА_18 вигнав обвинуваченого з дому, вони ще випили і розійшлись;
- протоколом слідчого експерименту від 20.08.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , згідно з яким ОСОБА_8 , перебуваючи вдома у ОСОБА_18 , внаслідок сварки наніс удар правою рукою у область нижньої щелепи ліворуч. Удар був нанесений з силою в область нижньої губи зліва підборіддя. Удар наніс стоячи обличчям к обличчю, після удару ОСОБА_18 втратив орієнтацію у просторі. Після нанесення удару обвинувачений покинув домоволодіння;
- висновком експерта №57 від 28.03.2019 року, згідно з яким на тілі у ОСОБА_8 тілесні ушкодження не виявлені;
- висновком експерта №58 від 28.03.2019 року, з якого убачається, що у ОСОБА_15 виявлено садно 1 - го п`ясного проміжку по тильній поверхні правої кисті лінійної форми, розміром 4,0 х0,1 см., вкрите темно - коричневою коркою, вище рівня оточуючої шкіри з відшарованими краями та частковою її втратою, могло утворитися від дії чи при ударі об тупий предмет, за 5 - 7 діб до огляду, тобто виявлене тілесне ушкодження не могло бути наслідком нанесення удару ОСОБА_18 ввечері 26.03.2019 року. Відповідно до дослідницької частини, зі слів ОСОБА_26 в період часу з 26.03.2019 року по 28.03.2019 року тілесних ушкоджень не отримував, за декілька днів до цього, на присадибній ділянці отримав травму правої кисті;
- актом судово-медичного дослідження №63 від 22.04.2019 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_18 настала від внутрішньо - черепної травми, яка супроводжувалася травматичним субдуральним крововиливом, травматичним субарахноідальний крововиливом та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово - медичного дослідження трупа, даними додаткових методів дослідження.
У ОСОБА_18 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма, травматичний субдуральний крововилив на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі темно-червона рідка кров об`ємом 30,0 мл. та рихлих, вологих темно - червоних згортків крові вагою 200,0 гр., легко відокремлюваних від оболонок мозку, травматичний субарахноідальний крововилив, зливна гематома підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововилив в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.
Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі темно - червона рідка кров об`ємом 30,0 мл. та рихлих, вологих темно - червоних згортків крові вагою 200,0 гр., легко відокремлюваних від оболонок мозку, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, знаходяться в причино -наслідковому зв`язку з настанням смерті.
При судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_18 виявлений етиловий спирт у концентрації - 2,24 %, що стосовно живих осіб відноситься до алкогольного сп`яніння середнього ступеня і у сукупності із тілесними ушкодженнями, що знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті підтверджують встановлені судом обставини.
Крім того у ОСОБА_18 виявлено гематоми середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча, середньої третини зовнішньої поверхні правого плеча, нижньої третини зовнішньої поверхні правого плеча; синці 6-7 міжреберних проміжків по передньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки, 7-го міжреберного проміжку по середньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки; гематома середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча.
Відповідно до зазначеного акту, на підставі прояву прижиттєвої реакції тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана утворилися в межах 1 доби до настання смерті.
Тілесні ушкодження у вигляді гематом середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча, середньої третини зовнішньої поверхні правого плеча, нижньої третини зовнішньої поверхні правого плеча; синців 6-7 міжреберних проміжків по передньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки, 7-го міжреберного проміжку по середньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки, утворились в межах 2-5 діб до настання смерті, а тілесне ушкодження у вигляді гематоми середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча, в межах 6-9 діб до настання смерті, в причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті не знаходяться, а тому є за межами пред`явленого обвинувачення.
- висновком експерта №63 від 30.04.2019 року, з якого убачається, що смерть ОСОБА_18 настала від внутрішньо-черепної травми, яка супроводжувалася травматичним субдуральним крововиливом, травматичним субарахноідальним крововиливом та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово - медичного дослідження трупа, даними додаткових методів дослідження, за 8 - 12 годин до огляду трупа в морзі про що свідчить ступінь прояву трупних явищ.
На тілі померлого ОСОБА_18 виявлено: закрита черепно - мозкова травма, травматичний субдуральний крововилив.на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі темно - червона рідка кров об`ємом 30,0 мл. та рихлих, вологих темно - червоних згортків крові вагою 200,0 гр., травматичний субарахноідальний крововилив, зливна гематома підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововилив в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана; гематоми середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча, середньої третини зовнішньої поверхні правого плеча, нижньої третини зовнішньої поверхні правого плеча; синці 6-7 міжреберних проміжків по передньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки, 7-го міжреберного проміжку по середньо - пахвинній лінії лівої половини грудної клітки; гематома середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча.
Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, - скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідальноґо крововйливу гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана утворилися в межах 1 доби до настання смерті, а саме, після нанесення обвинуваченим ОСОБА_27 цих тілесних ушкоджень, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті. В клінічному перебігу травматичного субдурального крововиливу присутній «світлий проміжок часу», тобто відповідний проміжок часу, коли потерпілий може бути в задовільному стані до початку клінічних проявів.
В межах «світлого проміжку» травматичного субдурального крововиливу потерпілий може в більш менш задовільному стані та здійснювати активні дії (ходити, говорити, вживати спиртні напої, поратись по господарству, тощо). Тривалість «світлого проміжку» від декількох годин до 1 доби, інколи до 2 - х діб.
При судово - токсикологічному дослідженні в крові виявлений етиловий спирт у концентрації - 2,24 %о, у сечі - 2,29 %о, що стосовно живих осіб відноситься до алкогольного сп`яніння середнього ступеня.
- додатковим висновком експерта №63/1 від 27.05.2019 року, яким підтверджуються обставини, встановлені слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_28 , яка взяла участь у слідчому експерименті, під час якого відтворила спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень 26.03.2019 року, а саме пояснила, що ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки, перебуваючи обличчям до обличчя ОСОБА_18 , в область підборіддя нижньої губи ліворуч та відтворила вказаний удар. Після удару ОСОБА_18 втратив орієнтацію у просторі. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана утворилися при такому механізмі їх утворення, який зазначений під час проведення слідчого експерименту від 28.03.2019 року за участі свідка.
- додатковим висновком експерта №63 /2 від 27.05.2019 року, яким підтверджуються обставини, встановлені слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який в ході проведення слідчого експерименту пояснив, що 26.03.2019 року наніс один дар кулаком правої руки в область підборіддя нижньої губи зліва, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_29 . Після удару ОСОБА_30 втратив орієнтацію у просторі. Вказаний удар ОСОБА_13 відтворив, виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, останні утворилися при такому механізмі їх утворення, який зазначений під час проведення слідчого експерименту від 20.05.2019 року за участі підозрюваного;
- додатковим висновком експерта №63/3 від 27.05.2019 року, яким підтверджуються обставини, встановлені слідчим експериментом за участю ОСОБА_14 , в ході проведення якого 20.05.2019 року останній пояснив, що 26.03.2019 року ОСОБА_8 наніс один дар кулаком правої руки, відтворив удар, який наніс ОСОБА_18 26.03.2019 року, а саме, один удар кулаком правої руки у область підборіддя нижньої губи зліва, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_10 . Після удару ОСОБА_18 втратив орієнтацію у просторі, виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, останні могли утворитися при такому механізмі їх утворення, який зазначений під час проведення слідчого експерименту від 28.03.2019 року за участі свідка;
- висновком судово-психіатричного експерта №103 від 14.05.2019 року, згідно з яким ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під час інкримінованого йому діяння іспитований міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у теперішній час також може усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів. У зв`язку з цим апеляційний суд не може визнати слушними доводи обвинуваченого щодо сумніву останнього стосовно причинно-наслідкового зв`язку смерті потерпілого ОСОБА_18 з нанесеним ОСОБА_8 тілесним ушкодженням. Наведеними судом доказами повністю підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема те, що смерть потерпілого настала саме від тілесного ушкодження, нанесеного обвинуваченим.
Так, свідок ОСОБА_14 підтвердив, що ОСОБА_8 вдарив в обличчя ОСОБА_10 один раз, розбив губу, той свідомість не втрачав, продовжував вживати спиртне.
Свідок ОСОБА_16 повідомила, що в той день вони разом з померлим, ОСОБА_14 та ОСОБА_31 вживали спиртні напої. Потерпілий сказав щось не те, обвинувачений його вдарив. Померлий сидів на дивані, обвинувачений наніс йому удар, була кров, він впав на диван, але потім знову сів, вони продовжили вживати спиртні напої, потім вклались спати. Після того, як обвинувачений ОСОБА_13 ударив ОСОБА_18 , до них більше ніхто не заходив і не наносив ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, ОСОБА_19 нікуди не ходив, до і після удару ОСОБА_8 не падав.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 підтвердив дані, які містяться експертних дослідженнях, про те, що смерть потерпілого настала не одразу, що відповідає й медичним показникам при таких тілесних ушкодженнях непрямого по дії механізму, а саме тяжкій ЧМТ внаслідок удару в підборіддя ліворуч, після чого у потерпілого був крововилив м`яких мозкових оболонок декількох локалізацій, крововиливи на протилежній стороні голови з протиударним ефектом, внаслідок дії кінетичної енергії. Експерт підтвердив, удар був лише один, з достатньою силою, знизу вверх, а отримані від удару тілесні ушкодження залежали від самого удару і анатомічної будови потерпілого.
Додатковими висновками експертів №63/1, 63/2, 63/3 від 27.05.2019 року підтверджуються обставини, встановлені під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_28 та в них зазначено, що виявлені у потерпілого ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, утворилися при такому механізмі їх утворення, які зазначені під час проведення вищезгаданих слідчих експериментів.
Актом судово-медичного дослідження №63 від 22.04.2019 року було встановлено, що смерть ОСОБА_18 настала від внутрішньо - черепної травми, яка супроводжувалася травматичним субдуральним крововиливом, травматичним субарахноідальний крововиливом та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово - медичного дослідження трупа, даними додаткових методів дослідження.Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно -мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, скроневої долей лівої півкулі темно - червона рідка кров об`ємом 30,0 мл. та рихлих, вологих темно - червоних згортків крові вагою 200,0 гр., легко відокремлюваних від оболонок мозку, травматичного субарахноідального крововиливу, зливної гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана, знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Як убачається з висновку експерта №63 від 30.04.2019 року, смерть ОСОБА_18 настала від внутрішньо - черепної травми, яка супроводжувалася травматичним субдуральним крововиливом, травматичним субарахноідальним крововиливом та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово - медичного дослідження трупа, даними додаткових методів дослідження, за 8 - 12 годин до огляду трупа в морзі про що свідчить ступінь прояву трупних явищ. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, травматичного субдурального крововиливу на рівні лобної, тім`яної, - скроневої долей лівої півкулі, травматичного субарахноідальноґо крововйливу гематоми підборіддя ліворуч, нижньої губи ліворуч з переходом на її центр та червону кайму, крововиливу в слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, відповідно локалізації вищезгаданої гематоми, на тлі якого забійна рана утворилися в межах 1 доби до настання смерті, а саме, після нанесення обвинуваченим ОСОБА_27 цих тілесних ушкоджень, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті. В клінічному перебігу травматичного субдурального крововиливу присутній «світлий проміжок часу», тобто відповідний проміжок часу, коли потерпілий може бути в задовільному стані до початку клінічних проявів. В межах «світлого проміжку» травматичного субдурального крововиливу потерпілий може в більш менш задовільному стані та здійснювати активні дії (ходити, говорити, вживати спиртні напої, поратись по господарству, тощо). Тривалість «світлого проміжку» від декількох годин до 1 доби, інколи до 2 - х діб.
Оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має й підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність зміни вироку в частині засудження ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з подальшою перекваліфікацією його дій на ст. 119 КК України чи направленням кримінального провадження щодо останнього на новий судовий розгляд, на чому наполягає в своїй апеляції обвинувачений.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , що спричинило смерть потерпілого, за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад. Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійну роботу, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до ст.89 КК України є особою, що не має судимості, визначивши як обставину, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Тож, в даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах ч.2 ст. 121 КК України, з реальним його відбуттям, з ізоляцією від суспільства, за відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особу ОСОБА_8 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а саме у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4