Провадження по справі № 1-кп/522/1146/21
УХВАЛА
про призначення судового розгляду та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

08 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001515 від 11.11.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а також друга адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 27.05.1985 року Савранським р/с Одеської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років п/в з конфіскацією майна;
- 28.02.1992 року Калушським міськрайонним судом Івано-Фрвнківської області за ч. З ст. 140 КК України до 2 років п/в;
- 16.06.1995 року Калушським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 81, ч. З ст. 140, ст. 41 КК України до 5 років п/в з конфіскацією майна;
- 01.04.1999 року Калушським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 17, ч. З ст. 140 КК України до 3 років п/в з конфіскацію майна;
- 06.06.2002 року Калушським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року п/в, ст. 75 КК України 1 рік і/с;
- 22.04.2003 року Калушським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. З ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 6 років п/в;
- 24.03.2008 року Тарутинським р/с Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців п/в;
- 19.09.2013 року Суворовським р/с м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 6 років п/в;
- 12.06.2014 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 393, ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця п/в;
- 19.08.2019 року Арцизьким р/с Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 259, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців п/в. Звільнився 03.01.2020 року по відбуттю строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2020 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001515 від 11.11.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акту не пізніше п`яти днів з дня його надходження, суддя призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду та заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки є ризики, передбачені у п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 покладається те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, тому існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного тиску на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики вказані в клопотанні прокурора не обґрунтовані. Окрім цього, згідно наданих медичних документів з ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України», у обвинуваченого ОСОБА_3 наявна низка тяжких хвороб, а саме хронічний бронхіт в стадії загострення, хронічний гепатит, стадія загострення, виразкова хвороюа шлунку та 12 палої кишки. потребує лікування, а тому подальше утримання обвинуваченого під вартою неможливе, просили змінити запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для призначення справи до судового розгляду, відмови в задоволенні клопотання прокурора в застосуванні відносно обвинуваченого запобіжного заходу вигляді тримання підвартою та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, з наступних підстав.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, немає. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Щодо запобіжного заходу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІУ від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»),

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В свою чергу викладені висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», вказують на те, що положення ч.3 статті 5 Конвенції вимагають надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Викладені позиції Європейського суду у справі «Хайредінов проти України», згідно яких існує презумпція на користь звільнення. Вимоги п.3 ст.5 Конвенції не надають судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Як вбачається з рішення по справі "Хайредінов проти України" (Заява N 38717/04), "Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі "Шишков проти Болгарії" (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги))."
Крім того, у вказаному рішенні, зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Суд вважає, що до обвинуваченго ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, станом на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, не одружений, не працевлаштований, не навчається, що у сукупності свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, згідно наданої довідки з ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» №322/00-21 від 01.03.2021 року, в обвинуваченого ОСОБА_3 наявна низка хвороб, а саме хронічний бронхіт в стадії загострення, хронічний гепатит, стадія загострення, виразкова хвороюа шлунку та 12 палої кишки. Станом на теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в Одеській місікій медичній частині № 21.
Судом взято до уваги, обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій особі у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вона обвинувачується, наявність місця проживання.
Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вище викладеного, суспільної необхідності та загальних засад кримінального провадження, суд приходить до переконання, що знаходження під вартою обвинуваченого не є доцільним, на теперішній час, і наявні ризики не можуть виправдовувати подальше застосування виняткового запобіжного заходу, в умовах пандемії. З урахуванням того факту, що нові ризики не з`явилися, з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, суд приходить до висновку, що достатнім запобіжним заходом для ОСОБА_3 буде домашній арешт.

Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Метою обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого є запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 194,196 КПК України, суд, з урахуванням наведених доказів та обставин, вважає можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 до 07:00 години із застосуванням електронного засобу контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків на нього.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 217, 314, 316 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначити до судового розгляду на 13.04.2021 року о 10 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 131, за участю прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченого.

В задоволенні клопотання прокурора Приморської оркжуної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити раніше обраний до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 до 07:00 години, за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 ,на 60 днів, тобто до 06.06.2021 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю.
Покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживанняз 22:00 до 07:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролюпокласти на прокурора Приморської оркжуної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , або інших прокурорів з групи прокурорів у вказаному крмиінальному провадженні.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1