ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 661/530/21 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/501/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря: - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської обл., громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 червня 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0001390 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 121 КК України.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду захисник ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній захисник просить оскаржувану ухвалу суду щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, та ухвалити нову, якою йому змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Крім того, захисник зазначає про те, що обвинувальний акт не містить чітких вказівок, які саме дії обвинуваченого ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що обвинувальний акт не містить чітких вказівок, які саме дії обвинуваченого ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не ґрунтується на вимогах КПК України та практиці ЄСПЛ.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується відразу у вчиненні умисного тяжкого злочину, що потягло за собою смерть людини, санкція статті за вчинення кого трьох осіб та передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років,

раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, у тому числі і за злочини проти життя та здоров`я особи, має непогашену судимість, після повідомлення йому про підозру та обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, переховувався від органів досудового розслідування

Також, обвинувачений ОСОБА_7 є особою працевлаштованою та неодруженою, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, що в свою чергу свідчить про відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам,

Наведене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора та свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобіганню існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та обрання відносно обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року, якою відносно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 06 червня 2021 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: