В И Р О К
іменем України
Справа № 126/629/20

Провадження № 1-кп/126/95/2021

"13" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої, адоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000135 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Танське Уманського району Черкаської області та жительки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, незаміжньої, раніше судимої:

- вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.10.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

- вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.03.2020 близько 17:30 год, в м.Бершадь, Ьершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 перебувала в житловому будинку, що по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , за згодою останньої.

Під час вечері, ОСОБА_6 , вийшла із житлового будинку на подвір`я, тоді у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна, реалізуючи який, вона скориставшись відсутністю у будинку будь- яких осіб, на стільці в кухні виявила жіночу сумку, яка належить ОСОБА_6 , із якої умисно, з корисливих спонукань, таємно, викрала належні їй кошти у сумі 1800 гривень, які знаходилися в боковому кармані сумки. Після чого, вона разом із викраденими коштами покинула приміщення житлового будинку.

В подальшому зазначені грошові кошти у сумі 18000 гривень ОСОБА_4 , 05.03.2020 добровільно видала працівникам Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1 800 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю та надала покази, якими підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, просила не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах « Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченій роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

При призначанні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше неодноразово судима, неодружена, непрацююча.

Разом з тим, вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2019 року, ОСОБА_4 , було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання, а також те, що вона негативно характеризується за колишнім місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога.

При визначенні міри покарання обвинуваченій суд, з врахуванням її особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винної, її перевиховання та виправлення, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вона будучи раніше неодноразово судимою, відповідних для себе висновків не зробила, на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку, вчинила новий злочин, тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбутий строк призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2021 року, у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2019 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , на виконання даного вироку.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 12.03.2020 року на гроші у сумі 1800 грн, купюрами 500 грн - ФД7573267; 200 грн - СН7815979; ЄЯ6130816; ПЗ0905251; ВФ2944325; ЗА1541969;ЗЕ0760673 та 100 грн-ТБ3459967.

Речові докази: гроші у сумі 1800 грн, купюрами 500 грн - ФД7573267; 200 грн - СН7815979; ЄЯ6130816; ПЗ0905251; ВФ2944325; ЗА1541969;ЗЕ0760673 та 100 грн-ТБ3459967, передати ОСОБА_6 , як власниці.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1