ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7299/21
провадження № 1-кс/753/1422/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 30 березня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653,

в с т а н о в и в:
13 квітня 2021 року на підставі протоколу автоматичного розподілу слідчому судді ОСОБА_1 передано скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні від 31 січня 2020 року № 0000653 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першоюстатті 384 КК України.

ОСОБА_3 зазначив, що постанова про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653 є незаконна, оскільки:

висновок дізнавача, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до органу досудового розслідування, є неправильним;

виключно слідчий та прокурор, а не дізнавач, наділені повноваження відмовити у визнанні осіб потерпілими, а у дізнавача ОСОБА_4 відсутні повноваження щодо прийняття будь-яких процесуальних рішень;

мотиви, з яких виходила дізнавач ОСОБА_4 , є невірними.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Дізнавач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги повідомлялась належним чином.
Вислухавши думку ОСОБА_3 , дослідивши доводи скарги та долучені до неї копії окремих матеріалів кримінального провадження № 0000653, слідчий суддя виходить із такого.

Постановою дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 30 березня 2021 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653.У постанові від 30 березня 2021 року зазначено, що ОСОБА_3 для відшкодування моральної шкоди, яка проявилась у його душевних стражданнях і яку він оцінює у 50 000 грн, повинен був заявити цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні згідно зі статтею 128 КПК України. На даний час у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, повідомлення про підозру не вручалось, обвинувальний акт до суду не направлявся, отже заявляти цивільний позов буде недоречно. Оскільки під час досудового розслідування не встановлено та ОСОБА_3 не надано доказів, які б підтверджували завданої йому моральної шкоди, визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653 є недоцільним.

Пунктом 19 частини першої статті 3 КПК України визначено, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є, в тому числі слідчий, дізнавач. Обов`язок сторони обвинувачення полягає не лише в доведенні вини особи, а й у забезпеченні прав усіх учасників кримінального провадження, зокрема прав потерпілих. Право слідчого, прокурора відмовити у визнанні потерпілим особі, якій не завдано шкоди, передбачене частиною п`ятою статті 55 КПК України, яка діє з моменту прийняття цього кодексу 18 квітня 2010 року.

Інститут кримінальних проступків запроваджений в Україні з 1 липня 2020 року згідно з внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» до КПК України змінами.

Визначені статтею 2 КПК України завдання кримінального провадження, в тому числі охорона прав учасників кримінального провадження та застосування до них належної правової процедури, на стадії досудового розслідування виконуються через забезпечення органом досудового розслідування прав кожного учасника кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що законодавча прогалина щодо відсутності «дізнавача», який здійснює розслідування кримінальних проступків, у частині п`ятій статті 55 КПК України як особи, уповноваженої на прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим, заповнюється аналогією закону щодо наявності такого права у слідчого, який здійснює досудове розслідування злочинів.

Пунктами 7, 8 частини другої статті 40-1 КПК України визначено повноваження дізнавача, в тому числі щодо прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених цим Кодексом, здійсненні інших повноважень, передбачених цим Кодексом. Згідно з долученою копією витягу з ЄДРД ОСОБА_4 входить до групи дізнавачів, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000653.

Наведене спростовує доводи ОСОБА_3 про неналежного суб`єкта прийняття постанови від 30 березня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною п`ятою статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим, а процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено частиною першою статті 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Відповідно до статті 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, ОСОБА_3 у скарзі не наведено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про визнання потерпілим йому дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено частиною першою статті 55 КПК України. ОСОБА_3 не зазначено, в чому полягає спричинена йому шкода й не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення йому шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінні положень частини першої статті 55 КПК України. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 не наведено органу досудового розслідування та слідчому судді достатніх доказів про можливість завдання йому шкоди у кримінальному провадженні № 0000653 та наявність підстав для визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Дізнавач на цьому етапі досудового розслідування правомірно прийняв рішення на підставі частини п`ятої статті 55 КПК України через відсутність очевидних та достатніх даних щодо завдання шкоди ОСОБА_3 .

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000653 не завершене, що передбачає проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, та в подальшому не позбавляє заявників можливості реалізувати свої права в порядку статті 55 КП К України. Наведене також свідчить, що заявником передчасно ініційовано питання про визнання потерпілим в розумінні вимог КПК України, оскільки на даний час, за вказаних обставин та здобутих матеріалів, виключена можливість однозначно дійти до висновку про заподіяння шкоди особі у вказаному кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи ОСОБА_3 , підстави звернення із вказаною скаргою, постанову від 30 березня 2020 року, слідчий суддя дійшов до висновку, що постанова дізнавача ОСОБА_4 прийнята належним суб`єктом, є мотивованою, із зазначенням правових підстав для відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

Висновок ОСОБА_5 у постанові від 31 березня 2021 року про неодноразове звернення ОСОБА_3 до органу досудового розслідування, навіть, при його переоцінці слідчим суддею, не впливає на суть прийнятого дізнавачем рішення та не може бути підставою для його скасування.

З огляду на наведене, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 7, 9, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 30 березня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1