КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна Національної академії внутрішніх справ адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Національної гвардії України для обслуговування та експлуатації бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись, користуватись земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи; накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для експлуатації та обслуговування бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатися, користуватися земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що відповідність арештованого майна ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України не доведено.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000083, відомості про яке внесені 28.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом службової недбалості та відсутності належного контролю з боку службових осіб Національної академії внутрішніх справ чим було допущено будівництво на земельних ділянках державної форми власності, розташованих на 22-му кілометрі Харківського шосе у Дарницькому районі міста Києва та реєстрацію права власності ТОВ «Фірма «Резон» на об`єкт незавершеного будівництва цілісного майнового комплексу, що завдало істотної шкоди інтересам держави.

Постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 09.11.2020 року вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0000083 від 28.02.2019 року речовим доказом.

24.12.2020 року прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Національної гвардії України для обслуговування та експлуатації бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись, користуватись земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи; земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для експлуатації та обслуговування бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатися, користуватися земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене вище майно, з огляду на те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто наявності правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, яким було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на вказане майно, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах, як вважає колегія суддів, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: м. Київ, 22-й кілометр Харківського шосе, відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною.

В постанові слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 09.11.2020 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене вище майно.

Таким чином, зазначене вище майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження №0000083 від 28.02.2019 року.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із врахуванням наведених обставин, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не встановив належну правову підставу; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга представника власника майна Національної академії внутрішніх справ адвоката ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна Національної академії внутрішніх справ адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Національної гвардії України для обслуговування та експлуатації бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись, користуватись земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи; накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для експлуатації та обслуговування бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатися, користуватися земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про арешт майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер :90:305:0002, площею 6,196 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Національної гвардії України для обслуговування та експлуатації бази відпочинку і оздоровлення курсантів, із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись, користуватись земельною ділянкою, в тому числі здійснювати будівельні роботи; земельної ділянки кадастровий номер :90:305:0001, площею 23,716 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для експлуатації та обслуговування бази відпочинку і оздоровлення курсантів, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1291/2021 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1