н/п 1-кп/953/159/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, одруженого, з середньо технічною освітою, працює слюсарем в ПАТ «Харківміськгаз», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
18 липня 2015 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_10 , знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс малознайомому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два удари ножем в область живота, спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 223-Ат/15 від 08.09.2015, наступні тяжкі тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та її брижі, внутрішньочеревна кровотеча та колото-різане поранення живота зліва, проникаюче в плевральну порожнину зліва з пораненням лівого купола діафрагми, лівобічний гемопневмоторакс, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Причиною смерті ОСОБА_11 стало проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та її брижі, лівого купола діафрагми та розвинуті внаслідок цього ускладнення гостра легенево-серцева недостатність, перитоніт, поліорганна недостатність.
Внаслідок отриманих проникаючих колото-різаних поранень живота потерпілий ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у приміщенні лікарні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 частково визнав вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121 КК України. Не заперечуючи, що наніс ОСОБА_11 удари ножем, ОСОБА_10 не погоджується з кваліфікацією його дій. Вважає, що заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_11 , з яким раніше знайомим не був, в стані сильного душевного хвилювання, тому вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст.123 КК України. Пояснив, що в той день він працював, їхав на перезміну і по дорозі вийшов на АДРЕСА_3 , щоб зайти додому. По дорозі в розкриту хвіртку побачив, як його дружина займається оральним сексом з ОСОБА_11 . Відчувши образу, не контролюючи, що робить, він відштовхну дружину, схопив ніж, який знаходився на столі, та наніс ОСОБА_11 удари ножем. Після чого пішов геть. По дорозі викинув ніж в річку та поїхав на роботу. Згоден нести покарання за вчинене.
Винуватість ОСОБА_10 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 , якого вбили, є його батьком. Проживали вони з батьком окремо, бачились приблизно один раз в два тижні. Після заподіянні тілесних ушкоджень батьку, приходив до лікарні, але поспілкуватись з батьком не зміг. З обвинуваченим раніше знайомі не були.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, 18.07.2015 р., коли її чоловік ОСОБА_10 перебував на роботі, вона близько 14 год. взяла пляшку горілки та пішла до свого знайомого ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Весь день до ОСОБА_11 приходили різні люди і вони разом розпивали спиртні напої, тому і вона, і ОСОБА_11 перебували в стані алкогольного сп`яніння. Близько 19 год. у дворі будинку ОСОБА_11 сидів у креслі, а вона поруч з ним на стільці, схиливши голову на коліна ОСОБА_11 , займаючись оральним сексом. В цей момент у двір до ОСОБА_11 зайшов чоловік, взяв ОСОБА_12 за загривок. Коли вона підняла голову від болі та відкрила очі, то побачила, що чоловік виходить з двору. Як наносились удари ножем ОСОБА_11 вона не бачила, крові на тулубі ОСОБА_11 не було. Вирішивши, що ОСОБА_11 спить, вона пішла додому. З дому її забрали в поліцію. Раніше ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_10 знайомі не були. Вважає, що чоловік це вчинив через ревнощі.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 18.07.2015 р. він працював разом з ОСОБА_12 . Їхали на перезміну по вул. Шевченко і ОСОБА_10 попросив висадити його з автомобілю, щоб зайти додому. Коли повертались назад ОСОБА_10 чекав їх на АДРЕСА_3 . Підібрали його та поїхали разом далі. ОСОБА_10 був засмучений, мовчав. Вночі приїхали працівники поліції та забрали ОСОБА_10 . Про те, що сталося дізнався наступного дня, коли приїхав до відділку поліції.
Даними, що містяться в заяві ОСОБА_11 від 19.07.2015 р. до правоохоронних органів про заподіяння йому тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 9).
Даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 18.07.2015 р. з фототаблицею, під час якого було оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та вилучено підкладку для ковдри, ковдру з речовиною бурого кольору, порожню пляшку з під горілки (т.1 а.с. 16-24).
Даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 10.08.2015р., в ході якого ОСОБА_10 розповів, що 18.07.2015 він відпросився з роботи, щоб зайти додому, так як дружина не відповідає на дзвінки. Коли йшов по дорозі, побачив як у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , його дружина займається оральним сексом з ОСОБА_14 . Побачивши це, він взяв ніж та вдарив ОСОБА_11 ножем у живіт. Потім вискочив на вулицю, пішов на АДРЕСА_3 , де сів в машину бригади та поїхав на роботу. Також ОСОБА_10 показав місце, де відбувались події та механізм заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 (т.1 а.с. 190-197).
Даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 05.09.2015 р., в ході якого ОСОБА_10 розповів, що 18.07.2015 побачив як у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , його дружина ОСОБА_15 займається оральним сексом з ОСОБА_11 . Побачивши це, він заціпенів, розлютився, взяв ножа і наніс ОСОБА_11 два удари ножем в область живота. При цьому показав на місці яким чином він заподіяв ножем тілесні ушкодження потерпілому, а потім викинув ніж з моста у річку (т.1 а.с. 199-202).
Висновком судово-медичної експертизи № 223-Ат/15 від 08.09.2015 р., згідно якого у ОСОБА_11 встановлені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та її брижі, внутрішньочеревна кровотеча та колото різане поранення живота зліва, проникаюче в плевральну порожнину зліва з поранення лівого купола діафрагми, лівобічний гемопневматоракс, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Причиною смерті ОСОБА_11 стало проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та її брижі, лівого купола діафрагми та розвинуті внаслідок цього ускладнення гостра легенево-серцева недостатність, перитоніт, поліорганна недостатність. Вказані пошкодження виникли внаслідок двократного впливу колючо-ріжучого предмету, можливо від дії клинка ножа. В крові потерпілого виявлений етиловий спирт в кількості - 4,133, що відноситься до тяжкого отруєння алкоголем (т.1 а.с. 176-178).
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 50/223-Ат/15 від 09.09.2015 р., згідно якого показання ОСОБА_10 надані ним в ході слідчого експерименту від 10.08.2015 р. в частині механізму та часу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не мають протиріччя з судово-медичними даними (т.1 а.с. 183-185).
Висновком судово-імунологічної експертизи № 1876-И/15 від 25.07.2015 р., яким встановлено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В (т.1 а.с. 114).
Висновком судово-імунологічної експертизи № 1882-И/15 від 22.08.2015 р., згідно якого на підкладки для ковдри, вилученої при ОМП виявлена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с. 117-120).
Висновком судово-імунологічної експертизи № 1884-И/15 від 19.08.2015 р., згідно якого на фрагменті ковдри, вилученої при ОМП, виявлена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с. 123-124).
Висновком судово-імунологічної експертизи № 1883-И/15 від 22.08.2015 р., згідно якого, на фрагменті ковдри , вилученої при ОМП, виявлена змішана кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с. 127-128).
Висновком судово-імунологічної експертизи № 1878-И/15 від 15.08.2015 р., згідно якого на шортах потерпілого ОСОБА_11 , виявлена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с. 130-133).
Висновком судово-криміналістичної експертизи № 267-МК від 06.08.2015 р., згідно якого на сорочці потерпілого ОСОБА_11 виявлено колото-різане пошкодження від гостро кінцевого плоского односторонньо гострого клинка колючого ріжучого з «П» образним обушком (т.1 а.с. 161 - 164 ).
Висновком судово-психіатричної експертизи № 677 від 04.08.2015 р., згідно якого ОСОБА_10 в теперішній час ознак психозу, слабоумства інших хворобливих психічних розладів не виявляє. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_10 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с.172-174).
Висновком судово-психологічної експертизи № 4264 від 31.10.2016 р., згідно якого ОСОБА_10 на момент скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, не перебував. ОСОБА_10 на момент скоєння інкримінованих йому дій знаходився в стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання (т.2 а.с. 83-91).
Свідченнями експерта психолога ОСОБА_16 , якою проводилась судово-психологічна експертиза № 4264 від 31.10.2016 р., яка пояснила суду, що при перебуванні людини у стані фрустрації - вираженого емоційного збудження - відбувається часткове звуження свідомості, яке може короткочасно впливати на поведінку. В момент скоєння інкримінованих ОСОБА_10 дій, він перебував у стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), який викликає у людини обмежену можливість усвідомлення своїх дій, їх контролю та регуляції. Виражений стан емоційного збудження призвів до зниження вольового контролю. Проте, подальша поведінка ОСОБА_10 спростовує перебування його у стані фізіологічного афекту, так як не було вираженої астенизації фізичної і психологічної. Стан фрустрації обмежив можливість усвідомлювати значення свої дій, їх контролю та регуляції. Експертиза не визначає міру поведінки особи, тому не можливо відповісти на питання Якою мірою стан вираженого емоційного збудження (фрустрації), в якому перебував ОСОБА_10 , вплинув на модель його подальшої поведінки?
Досліджені в судовому засіданні докази, не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового слідства докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст. 22 КПК України.
Сторона захисту, вважаючи, що дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ст.123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого, посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, враховуючи, що ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_11 два удари ножем, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, викликаного, тим що потерпілий займався оральним сексом з його дружиною, що сильно образило ОСОБА_10 . Сторона захисту вважає, що стан сильного душевного хвилювання в момент заподіяння тілесних ушкоджень підтверджується висновками судово-психологічної експертизи №4264 від 31.10.2016 р., згідно висновку якої ОСОБА_10 на момент скоєння інкримінованих йому дій знаходився в стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.
Проте, суд не погоджується з доводами сторони захисту, щодо кваліфікації дій ОСОБА_10 за ст.123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого, та вважає безпідставним посилання на відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, враховуючи наступне.
Той факт, що ОСОБА_10 умисно спричинив ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також наведеними у вироку доказами, в тому числі даними, що містяться у протоколах слідчих дій, показаннях свідків, висновках судових експертиз.
Відповідно до диспозиції ст.123 КК України кримінальну відповідальність за цим законом особа несе, якщо умисне тяжке тілесне ушкодження вона заподіяла у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 123 КК України, характеризується діями, спрямованими на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, наслідком у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, причинним зв`язком між діями та наслідком, а також певною обставиною вчинення злочину.
Такою обставиною є стан сильного душевного хвилювання, а саме стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоч і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.
Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко та бурхливо і певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно висновків судово-психологічної експертизи № 4264 від 31.10.2016 р., ОСОБА_10 на момент вчинення інкримінованих йому дій знаходився в стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.
В судовому засіданні експерт психолог ОСОБА_16 , яка проводила судово-психологічну експертизу № 4264 від 31.10.2016 р., пояснила, що при перебуванні людини у стані фрустрації - вираженого емоційного збудження - відбувається часткове звуження свідомості, яке може короткочасно впливати на поведінку. В момент скоєння інкримінованих ОСОБА_10 дій, він перебував у стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), який викликає у людини обмежену можливість усвідомлення своїх дій, їх контролю та регуляції. Проте, подальша поведінка ОСОБА_10 спростовує перебування його у стані фізіологічного афекту, так як не було вираженої астенизації фізичної і психологічної.
Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 677 від 04.08.2015 р., у період часу, що відноситься до правопорушення, ОСОБА_10 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с.172).
Згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», необхідною умовою кваліфікації дій винного за ст.123 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
Таким чином, для застосування ст. 123 КК України необхідно, щоб сильне душевне хвилювання було викликане саме протизаконним насильством або тяжкою образою з боку потерпілого. Лише наявність вказаних приводів для виникнення стану сильного душевного хвилювання може свідчити про наявність у діях винуватої особи складу злочину, передбаченого ст.123 КК України. У протилежному випадку, коли сильне душевне хвилювання обумовлене іншими обставинами, склад злочину зазначеної статті відсутній.
Згідно положень кримінального закону суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.123 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за вказаною статтею є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
Проте, відсутні дані на підтвердження того, що дії потерпілого ОСОБА_11 були направлені на умисне приниження гідності обвинуваченого ОСОБА_10 чи його дружини або були вчинені з метою зганьбити честь останніх.
Відсутні також дані про те, що дружина обвинуваченого перебувала у домоволодінні потерпілого та вступила з ним в інтимні стосунки проти своєї волі, у результаті протизаконних дій потерпілого ОСОБА_11 .
Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 , діючи умисно, на ґрунті неприязнених відносин, викликаних стосунками його дружини з ОСОБА_11 , умисно наніс два удари ножем в область живота потерпілого.
Враховуючи викладене, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_10 вини у скоєному, судом розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його провина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є активне сприяння розкриттю злочину, каяття та відшкодування матеріальної шкоди (т.2 а.с.216-217).
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбуття покарання із випробуванням або застосувати більш м`яке покарання.
Вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили, суд приймає до уваги вік ОСОБА_10 та стан здоров`я, його репутацію та наявність міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи та проживання, а також поведінку ОСОБА_10 під час проведення досудового розслідування і судового розгляду справи та застосовує до ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_10 в період доби з 22:00 год. до 06:00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Також на ОСОБА_10 покладаються наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру заподіяної моральної шкоди, суд виходить з доведеності винуватості ОСОБА_10 в завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 , що спричинило його смерть, обставин вчинення злочину, внаслідок якого ОСОБА_7 відчував моральні страждання в зв`язку зі смертю свого батька, що призвело до вимушених істотних змін у його житті, тому виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому 100 000 грн., що відповідає характеру й обсягу його моральних страждань.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.
Застосувати до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її мешкання, заборонивши ОСОБА_10 в період доби з 22:00 год. до 06:00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосувати до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, та не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22:00 год. по 06:00 год. без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 14 099 (чотирнадцять тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 32 коп.
Речові докази: конверти з зразками крові, зрізами з нігтьових пластин та зразками волосся зберігати матеріалах кримінального провадження. Речі обвинуваченого, потерпілого, ніж, які здані на зберіганні в кімнату речових доказів Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за квитанцією № 51 від 10.09.2015 знищити; а мобільний телефон «Сименс СХ 75», який також зданий на зберігання за вказаною квитанцією, повернути власнику ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1