Справа № 459/1139/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1275/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року у м.Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 06.04.2020року близько о 17 годин 30 хвилин, перебуваючи на восьмому поверсі у коридорному приміщенні загального доступу, будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виникнувших неприязних відносин, вчинив конфлікт із сусідкою ОСОБА_10 . В ході даного конфлікту ОСОБА_7 застосував фізичну силу до ОСОБА_10 , а саме обома руками умисно штовхнув останню в область грудей, від чого ОСОБА_10 впала на бетонне перекриття та отримала тілесні ушкодження. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв лівого променевого зап`ясткового суглобу та зап`ястя лівої кисті, які по тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
На вказаний вироку суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду справи. При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вважає, що судом першої інстанції не встановлено належними та допустимими доказами наявність у діях ОСОБА_7 об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Судом першої інстанції не спростовано доводи сторони захисту про недоведеність наявності в обвинуваченого умислу на спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень. Обвинувачений ОСОБА_7 , який заперечив свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у своїх показаннях зазначав, що намагаючись уникнути конфлікту, спробував зачинити двері перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який також шарпав його за одяг. Однак потерпіла стояла перед дверима та перешкоджала цьому, тому він виставив перед нею руку, щоб мати можливість зачинити двері. Такі показання обвинуваченого, підтримав і в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 , який зазначив, що ОСОБА_13 не накидався на потерпілу, а намагався уникнути конфлікту зачинивши двері у свій тамбур. Вказав, що ОСОБА_7 механічно виставив одну руку перед потерпілою, яка стояла біля дверей.

Вказує, що показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , який є співмешканцем потерпілої, тобто заінтересованою особою, а також приймав участь у словесному конфлікті, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_14 . При цьому показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 містять розбіжності, які полягають у тому, що потерпіла вказала, що вона розвернулась і хотіла піти в квартиру та відчула поштовх у плече. А свідок ОСОБА_11 ствердив, що обвинувачений зробив крок через вхідний тамбур і обома руками штовхнув потерпілу в область грудей. Зазначає, що з показань потерпілої не зрозуміло в яку область тіла був здійснений поштовх, яким чином обвинувачений штовхнув її. З дослідженого у судовому засіданні висновку експерта № 043/2020 неможливо встановити механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, а саме чи виникли останні внаслідок поштовху обвинуваченого, і якщо так то чим це підтверджується. При цьому, жодного висновку про наявність будь яких тілесних ушкоджень (побоїв, синців тощо) на грудях (тулубі) чи плечах потерпілої не вказано.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Представник потерпілої заперечив подану апеляційну скаргу як необґрунтовано та просив залишити таку без задоволення.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу захисника, з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме у заподіяння потерпілій ОСОБА_10 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, стверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції ствердила, що коли вона находилася на загальному коридорі, ОСОБА_15 летів на неї та штовхнув і вона впала. Після чого її боліла ліва рука і ліва сторона. Зазначила, що викликала поліцію, яка приїхала через 10 хвилин. Зазначила, що звернулася до лікарні, де її наклали гіпс і сказали, що є тріщина;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що у квітні місяці, коли він прийшов додому після роботи у коридорі побачив ОСОБА_7 , який розказав про конфлікт через двері з ОСОБА_10 . Зазначив, що стояв за ОСОБА_7 у коридорі, бачив їх обох. Вказав, що ОСОБА_7 хотів закрити вхідні двері у їх коридор і виставив руку та штовхнув ОСОБА_10 і вона впала. Свідок ствердив, що поштовх був один;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що з ОСОБА_10 проживає у цивільному шлюбі. Свідок пояснив, що конфлікт розпочався через двері, які вони поставили у спільному коридорі. Двері погано закривались і він зняв ручку. Сусід закрив двері, коли вони з потерпілою вішали одяг у сушарці. Потім почалась перепалка, ОСОБА_7 штовхнув потерпілу і вона впала. Тоді ОСОБА_7 закрив двері і пішов до дому, а вони викликали поліцію, а також звернулися у лікарню, де потерпілій наклали гіпс. Свідок пояснив, що ОСОБА_10 знаходилась за пів метра від стіни, він стояв посередині, а ОСОБА_7 у порозі;

- даними висновку експерта № 043/2020 від 10.04.2020 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забоїв лівого променевого зап`ясткового суглобу та зап`ястя лівої кисті, які могли утворитися 06.04.2020року від дії тупих твердих предметів, або в наслідок контакту з такими при падінні і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с. 92).

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.
На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно взяв до уваги вищенаведені показання свідків та потерпілої та обґрунтував ними своє рішення, оскільки ці показання узгоджуються між собою.
Згідно наданих у судовому засіданні суду першої інстанції показань потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , у ході конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 саме штовхнув потерпілу, що призвело до її падіння та отримання нею тілесних ушкоджень, які і було виявлено у потерпілої згідно висновку експерта № 043/2020 від 10.04.2020 року.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 лише виставив перед потерпілою руку, щоб мати можливість зачинити двері, оскільки як би перед потерпілої було просто виставлено руку і не надано такому руху певної сили, направленої в сторону потерпілої, її падіння за даних обставин не відбулось.

На переконання колегії суддів, вищенаведеними доказами, які обґрунтовано покладено в основу оскаржуваного вироку, доведено наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_7 та отримання потерпілою ОСОБА_10 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а отже дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, і з урахуванням наведеного покликання сторони захисту на відсутність в обвинуваченого умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень є неспроможними.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене в межах санкції статті, що ставиться обвинуваченому у провину, у його мінімальному розмірі, і таке, на думку колегії суддів, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.
Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: