ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Нонодністровського міського суду Чернівецької області від 30 березня 2021 року в кримінальному провадженні №0000001 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого в комунальному підприємстві «Сокиряни-Благоустрій», проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, маючого середньо-професійну освіту, раніше судимого: Вишгородським районним судом Київської області від 31.07.2002 р. за ч.3 ст.185, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; 20.11.2003 р. за ч.3 ст.15, ст.289, 69 КК України до покарання на 5 років позбавлення волі, Оболонським районним судом м. Київ 24.06.2004 р. за ст. 187 ч.4, ст.121 ч.2, 70, 71 КК України до покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, Кельменецьким районним судом Чернівецької області 24.09.2019 р. за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді 3 місяці арешту, гр. України,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.183 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новодністровського міськогого суду Чернівецької області від 30 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і йому призначено із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді два роки обмеження волі.

ЄУНСС 722/221/21 провадження №11кп/822/216/21 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експерта 1961 грн. 40 коп.

Вирішено долю речових доказів.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишено у вигляді домашнього арешту.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 в період часу з 21.12.2020 р. по 23.12.2020 р. приблизно 20.00 год., перебуваючи на території транспортної компанії «Делівері» в м. Сокиряни, вул. Коцюбинського, 4, Чернівецької області, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом підбору ключа, проник всередину складського приміщення даної компанії, звідки викрав бувший в користуванні набір інструментів вартістю 452,65 грн., який належав ОСОБА_9 .
Крім цього, в період з 26.12.2020 р. по 29.12.2020 р. близько 20.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території транспортної компанії «Делівері», що в м. Сокиряни, сул. Коцюбинського, 4, Чернівецької області, діючи умисно повторно, з метою збагачення, шляхом підбору ключа, проник всередину складського приміщення цього підприємства, звідки викрав бувший користуванні роутер вартістю 316,67 грн., два балони монтажної піни вартістю 150 грн. за 1 шт., які належали ОСОБА_9 та бронзову заготовку вагою 7 кг 800 гр вартістю 858грн, яка належала ОСОБА_10 . Своїми діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 616,67 грн., а ОСОБА_10 на суму 858 грн.
На цей вирок заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, на оспорюючи доведеність вини, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити новий вирок і призначити обвинуваченому покарання за ст.185ч.3 КК України у виді 3 роки позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог прокурор вказував, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого та тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень. А саме те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше п`ять разів був судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, відбував неодноразово покарання у виді позбавлення волі, нові тяжкі злочини вчинив через дев`ять місяців після відбуття покарання у виді арешту за попереднім вироком. Ці обставини, на думку апелянта, свідчать про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості. Вказував, що згідно досудової доповіді органу пробації, є високою ймовірність вчинення ОСОБА_6 повторного правопорушення. Також апелянт зазначав, що майнова шкода потерпілим не відшкодована і у потерпілого ОСОБА_10 є претензії матеріального характері до обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах поданої скарги та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора є необґрунтовані і в задоволенні його скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється в поданій апеляційній скарзі.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється доведеність вини, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , колегія суддів, керуючись ч.1 ст.404 КПК України, в цій ухвалі не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду, які встановлені судом першої інстанції і ніким не оспорено.

Що стосується тверджень прокурора про те, що призначаючи покарання ОСОБА_6 за вчинені ним кримінальні правопорушення, суд безпідставно застосував правила ст.69 КК України та призначив обвинуваченому покарання у виді 2 роки обмеження волі, тобто перейшов до іншого, не передбаченого ч.3 ст.185 КК України, покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, дані про його особу, а саме те, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, в тому числі за злочини проти власності, проживає із співмешканкою та двома дітьми, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку в нарколога та психіатра. Також судом враховано і зміст доповіді органу пробації, з якого вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих людей).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також судом враховано те, що обвинувачений визнав свою вину, має постійне місце проживання, створив сім`ю, в якій виховує двох дітей свого сина до доньку співмешканки, на час розгляду справи в суді працевлаштувався, а також враховано вартість викраденого майна, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, добровільну видачу ним всього викраденого майна та відсутність претензій до ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що відомості про вчинений злочин були внесені в ЄРДР 01.01.2021 року, а ОСОБА_6 31.12.2021 року добровільно видав працівникам поліції всі викрадені ним речі, тобто видав викрадене майно ще до внесення відомостей про злочин в ЄРДР (а.с.65-73).
Крім того в матеріалах провадження містяться дані про те, що всі викрадені ОСОБА_6 речі, які він добровільно видав працівникам поліції, визнані слідчим речовими доказами і здані на зберігання в камеру речових доказів (а.с.81-82,84-85, 93-94, 101-102).
Той факт, що на досудовому слідстві не було передано потерпілим викрадене у них майно, а здано на зберігання в камеру речових доказів і на день ухвалення вироку ці речові докази знаходилось там, прокурором необґрунтовано трактується, як невідшкодування ОСОБА_6 завданої шкоди потерпілим.
Колегія суддів вважає, що наведені у вироку дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його поведінка після вчиненого діяння, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину. А тому суд першої інстанції, з урахуванням всіх наведених вище обставин, тяжкості вчиненого злочину, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування правил ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання та правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 2 роки обмеження волі.
Таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Той факт, що ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі, сам по собі, не може бути підставою для призначення йому за вчинення інкримінованого злочину більш суворого покарання, ніж те, яке призначено йому судом першої інстанції.
Підстав для скасування оскаржуваного вироку немає, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 відмовити, а вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 березня 2021року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя