У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №№0002530 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисники ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня затримання. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скарги.

Не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та визначеного йому покарання, вважає, що вирок суду є незаконним внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме через незастосування вимог ст. 75 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вказує, що у ОСОБА_6 не було наміру умисно заподіяти шкоди іншим людям. Знаходячись у квартирі, він випадково звів в бойовий стан гранату, і щоб не постраждали люди, які знаходились поруч, переконавшись, що на вулиці нікого немає і ніхто не постраждає, викинув на вулицю гранату.

Зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінку тому факту, що у ОСОБА_6 на утриманні знаходиться мати, яка є пенсіонером, має тяжке захворювання і потребує допомоги сина.

На думку апелянта, з урахуванням визнання ОСОБА_6 вини в повному обсязі, щиросердного каяття, активного сприяння слідству у розкритті злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

17.07.2020 о 00:56 год. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів явної неповаги до встановлених суспільних правил та прийнятих норм моралі і поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи, що від цього можуть постраждати сторонні особи, з балкону вказаної квартири на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , взяв предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та кинув його, який в подальшому вибухнув та пошкодив майно жителів вказаного домоволодіння, а саме фасад квартири АДРЕСА_3 , два віконних скла вказаної квартири, а також автомобіль марки «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до висновку експерта №1544 від 14.08.2020, на поверхнях наданих на експертизу у полімерному спец-пакеті металевих уламках та у полімерному спец-пакеті ґрунті, виявлено сліди вибухової речовини тротилу.

ОСОБА_6 визнаний винним у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, (хуліганстві). Його дії кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 4 ст. 296 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, які є в матеріалах кримінального провадження, та долучені до апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується покарання, то при його призначенні ОСОБА_6 дотримані вимоги ст. 65, 66 КК України, та достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який є не судимим відповідно до положень ст. 89 КК України.

Також судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині, яке він також висловив і при апеляційному розгляді. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Покарання ОСОБА_6 призначено за видом та у розмірі, який передбачений санкцією ч. 4 ст. 296 КК України. Призначене ОСОБА_6 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. В цій частині вирок не оскаржується.

Що стосується доводів апелянта про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то апеляційна скарга є обґрунтованою, з огляду на таке.

З досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не судимий в силу ст. 89 КК України. ОСОБА_6 з 10.08.2020 почав працювати, тобто після вчинення злочину.

Згідно характеристик за місцем роботи та місця проживання, ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, утримує сім`ю, чуйний до матері.

Також судом досліджено довідку про склад сім`ї, копію пенсійного посвідчення матері обвинуваченого - ОСОБА_9 , та довідку Миколаївського онкологічного диспансеру, з яких вбачається, що ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю ОСОБА_9 , яка має тяжке захворювання. Інших членів сім`ї родина не має.

В суді обвинувачений визнав вину та висловив щире каяття у вчиненому злочині, а також у повному обсязі визнав заявлений потерпілою ОСОБА_10 цивільний позов. Аналогічну позицію обвинувачений висловив і під час апеляційного розгляду, підтвердивши намір відшкодувати заподіяну шкоду.

Хоча ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, але з огляду на вище зазначені дані про його особу, критичне ставлення до вчиненого злочину та визнання цивільного позову, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та вважає, що є достатні підстави для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року у відношенні ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В решті зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3