Справа № 182/2387/18
Провадження № 1-кп/0182/109/2019
У Х В А Л А
12.12.2019 м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Південне, Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження від 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 15.12.2019.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; ризик переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, що підтверджується тим, що після вчинення злочину він втік, знищив знаряддя вчинення злочину (пляшку з-під шампанського та ніж), що свідчить про його намір уникнути відповідальності за вчинений злочин. Тому з метою забезпечення реалізації положень ст. 177 КПК України, а саме забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню судового провадження, забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у т.ч. вироку суду; запобігання спробам переховування від суду прокурор просив продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою. При цьому також просить врахувати, що ОСОБА_5 за місцем свого проживання не має міцних соціальних зв`язків, на утриманні нікого не має, ніде офіційно не працював. Окрім цього невиправним наслідком кримінального правопорушення є смерть молодої дівчини, що викликало значний суспільний резонанс серед жителів с. Південне.
Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою проживання його тітки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні, він після вчинення злочину нікуди не тікав, оскільки відразу з`явився за викликом працівників поліції. Всі свідки по справі вже допитані, речові докази вилучені.
Захисник обвинуваченого також заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід. При цьому зазначив, що ризики, які зазначає прокурор у клопотанні, відсутні, доказів їх наявності не надано. Крім того, ОСОБА_5 вже тривалий час утримується під вартою, він має стійкі соціальні зв`язки батьків, малолітню дитину. Просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях «Осаковський проти України», «Харченко проти України»).
ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Судом було встановлено, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого.
Крім того, у справі "Москаленко проти України", ЄСПЛ зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Як встановлено у судовому засіданні, наразі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання. Також судом врахована тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, репутація обвинуваченого, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи. Наявність тієї обставини, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, хоча і мають враховуватись судом, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в даному випадку, з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та його обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Судом також враховується і резонанс, якого набуло вбивство неповнолітньої дівчини у невеликому селі.
Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 задоволенню не підлягає з вищезазначених підстав. Крім того, захистом не надані документи, які підтверджують те, що ОСОБА_9 дійсно є тіткою обвинуваченого, а надана письмова заява подана дійсно цією особою, а також інші особи, які є співвласниками та/або користувачами вказаної кватири також надають згоду на проживання в ній ОСОБА_5 .
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який на даній стадії судового розгляду. Розгляд кримінального провадження наразі триває, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 15.12.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч.3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж невизначення застави віднесено на розсуд суду.
Ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 003 500 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, колегія суддів -
п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити. В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 11 лютого 2020 р.
Одночасно визначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 003 500 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_10

ОСОБА_3