ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/361/21 Справа № 694/1097/21 Категорія: ст. 303, 307 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області із скаргою на бездіяльність СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, обґрунтовуючи її тим, що 07.06.2021 cкаржником було подано до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення кримінального правопорушення приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу ОСОБА_8 за ст. 365-2 КК України.

Зазначав, що нотаріус ОСОБА_8 , зловживаючи своїми повноваженнями умисно перевищила свої повноваження, що надає публічні послуги. Рішенням Звенигородського районного суду від 29.04.2015 по справі №694/2110/14-ц та рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.07.2015, свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2014 №4336 видане приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу на ім`я ОСОБА_9 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 визнано недійсним, про що нотаріус була обізнана та зобов`язана була в листопаді 2015 вчинити нотаріальну дію щодо необхідності внесення змін до відповідного запису в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та до свідоцтва про право власності на спадщину відповідно до ст. 1300 ЦК України, однак з 2015 року по теперішній час нотаріус свідомо ігнорує вимоги закону та не внесла відповідні зміни, що призвело до порушення прав його малолітнього сина ОСОБА_11 щодо прописки за місцем реєстрації батька ОСОБА_7 , на теперішній час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вищевказаного будинку є його брат ОСОБА_9 , тому вважає, що такі діяння нотаріусом ОСОБА_8 були умисні та мали корисливий мотив, такі ознаки мають склад злочину, за який відповідно до ст. 365-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність. Станом на 07.06.2021 року відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 03.06.2021 не внесені.

Тому просив слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області у порядку ст. 214 КПК України внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою від 07.06.2021.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07.06.2021 про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала обґрунтована тим, що фактично доводи заяви ОСОБА_7 зводяться до незгоди із діями нотаріуса, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР. Доводи заявника у заяві про вчинення кримінального правопорушення є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях без зазначення всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак щодо можливого скоєння кримінального правопорушення, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Отже, хоч заявник і вважає свою заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу будь-якого злочину, а містять відомості про незгоду з цивільними правами та обов`язками щодо спадкування, і тому не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР, про що просить заявник.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що вимоги ст. 214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 31 липня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції та його скаргу задовольнити.

Вважає, що слідчий суддя прийняв рішення всупереч наданим йому повноваженням, яке взагалі не передбачене кримінальним процесуальним законом.

Мотиви апеляційної скарги аналогічні мотивам, які викладені в скарзі, що була подана до суду першої інстанції.

Зазначав, він вже звертався до Черкаського апеляційного суду із скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нову ухвалу. Однак, 27 липня 2021 року на його адресу надійшла вхідна кореспонденція у справі № 694/1097/21, а саме рекомендований лист №892 з Черкаського апеляційного суду, а саме ухвала від 15 липня 2021 року про повернення його апеляційної скарги.

У зв`язку із вищевказаним, ОСОБА_7 просив поновити строк апеляційного оскарження на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження на ухвалу слідчого судді обчислюється протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 , не був присутній в судовому засіданні, проте викликався в судове засідання.

Копія оскаржуваної ухвали, відповідно до наданих суду матеріалів скарги № 694/1097/21, була направлена ОСОБА_7 , 02.07.2021. З доданого до апеляційної скарги копії поштового конверта, трек-номер 919 вбачається, що копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 отримав 03 липня 2021 року. Апеляційну скаргу подав 05 липня 2021 року, однак клопотання про поновлення строку не заявляв. Тому, відповідно до ч. п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_7 від 05 липня 2021 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвала Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2021 року направлена скаржнику 20 липня 2021 року, однак інформація про дату отримання останнім її копії в матеріалах справи відсутня, а в апеляційній скарзі вказана дата отримання 27.07.2021. Апеляційна скарга направлена до Черкаського апеляційного суду 31 липня 2021 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23 червня 2021 року є поважною, а тому такий строк підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Пунктом 1 частини 1 даної норми закону визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Із матеріалів провадження вбачається, що 07.06.2021 ОСОБА_7 було подано до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення кримінального правопорушення приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу ОСОБА_8 за ст. 365-2 КК України, що в подальшому призвело до порушення прав його малолітнього сина ОСОБА_11 щодо реєстрації (прописки).

При цьому, в заяві зазначено, що 23.10.2014 приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_8 було вчинено нотаріальну дію, а саме видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_9 за № 4336 на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Однак, на думку ОСОБА_7 , нотаріус ОСОБА_8 , видаючи свідоцтво про право на спадщину, зловживаючи своїми повноваженнями, умисно, з корисливих мотивів перевищила свої повноваження, що має ознаки складу злочину, за який відповідно до ст. 365-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність.

Вказані дії, на думку скаржника, полягають в тому, що рішенням Звенигородського районного суду від 29.04.2015 по справі №694/2110/14-ц та рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.07.2015, свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2014 №4336 видане приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу на ім`я ОСОБА_9 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 , який залишився після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 визнано недійсним, про що нотаріус була обізнана та зобов`язана була в листопаді 2015 вчинити нотаріальну дію щодо необхідності внесення змін до відповідного запису в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та до свідоцтва про право власності на спадщину відповідно до ст. 1300 ЦК України, однак з 2015 року по теперішній час нотаріус свідомо ігнорує вимоги закону та не внесла відповідні зміни, що призвело до порушення прав його малолітнього сина ОСОБА_11 щодо прописки за місцем реєстрації батька ОСОБА_7 .

На теперішній час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вищевказаного будинку є його брат ОСОБА_9 (а.с. 2).

В заяві від 07.06.2021 ОСОБА_7 , зокрема, просив внести відповідні відомості до ЄРДР, невідкладно розпочати досудове розслідування, у формі попереднього слідства, з підстав вчинення правопорушення, що має ознаки складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України та визнати його потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Враховуючи наведене, внесенню до ЄРДР підлягають лише ті відомості про кримінальне правопорушення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 гл. 2 розд. 1 Положення про порядок ведення ЄРДР, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

З чого слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з даної норми закону слідує, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Частиною 1 ст. 11 КК України визначено що, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом.

В ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в заяві ОСОБА_7 не наведені обставини, що підтверджують наявність складу кримінального правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що вказана заява містить відомості щодо незгоди заявника з цивільними правами та обов`язками щодо спадкування.

Місцевим судом вірно оцінені обставини та мотиви звернення ОСОБА_7 із заявою та зроблений правильний висновок про законність дій працівників поліції щодо відсутності у викладених обставинах достатніх відомостей, що свідчать про вчинення відносно заявника кримінального правопорушення.

Наведені обставини ОСОБА_7 містять ознаки цивільно-правових відносин, спір з приводу яких вже був вирішений у порядку цивільного судочинства.

Будь-яких належних доводів щодо вчинення відносно заявника кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365-2 КК України, які б спростовували висновки слідчого судді щодо правомірності дій працівників поліції апелянтом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржника щодо бездіяльності працівників Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області є безпідставними, а скарга щодо невнесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованою та такою, що спростовується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином вмотивована, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не має.

За таких обставин колегія судів апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 107, 404, 405,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4