Справа № 460/4459/17
Провадження №1-кп/944/91/21
19.02.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городжів Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ОСОБА_4 , 16 липня 2017 року, приблизно о 21:00 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Audi 80» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Львів- Краковець» на ділянці дороги 6 км+500 м у напрямку м. Львів поблизу с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, порушив «Правила дорожнього руху», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.3, 12.4, 12.9 (б), які виразилися в тому, що керуючи транспортним засобом був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у населеному пункті рухався зі швидкістю більше 60 км/год., при наближенні до попутного транспортного засобу марки «ЗАЗ 110307-42» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який приступив до маневру розвороту, а відповідно виникла небезпека для руху, яку ОСОБА_4 об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: зіткнення з автомобілем марки "ЗАЗ 110307-42" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , в результаті якої останній отримав закритий перелом двох ребер зліва, перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки, перелом лівої променевої кістки в нижній третині /«в типовому місці»/, три рани лобної ділянки голови справа, садно лобної ділянки зліва, рана лівої вушної мушлі, рану правого ліктьового суглобу, садна передньої поверхні обох колінних суглобів, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подав клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та просили закрити кримінальне провадження.
Прокурор не заперечив щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву про завершення розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, без його участі, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків, проти закриття кримінального провадження не заперечує.
На підставі ст.44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Санкцією ч.1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, враховуючи думку потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, оскільки кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується відноситься до нетяжких злочинів, встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності минули, оскільки з дня вчинення злочину пройшло понад 3 роки.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.
Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 284 КПК України, ст.49 КК України, суд,
клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення, через районний суд.

Суддя ОСОБА_1