Номер провадження: 11-кп/813/573/21
Номер справи місцевого суду: 512/4/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Саврань Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючог за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком суду вирішено питання про скасування арешту та долю речових доказів в кримінальному провадженні,
установив
Згідно з оскаржуваним вироком, ОСОБА_8 визнаний винним за те, що, він, 09 листопада 2017 року, близько 06 год. 30 хв., знаходячись на території природно-заповідного фонду України загальнодержавного значення «Савранський ліс» Слюсарівського лісництва квартал №58, виділ №6, державного підприємства Савранське лісове господарство код ЄРДПО №60, поблизу с. Полянецьке Савранського району Одеської області, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи вільний доступ до території природно-заповідного фонду України загальнодержавного значення «Савранський ліс» Слюсарівського лісництва квартал №58, виділ №6, державного підприємства «Савранське лісове господарство», код ЄРДПО № 60, поблизу с. Полянецьке Савранського району Одеської області бензопилою марки «Мотор січ» червоного кольору, порізав чотири вітровальних дерева породи ясен на сортимент дерева в кількості 65 штук та одне вітровальне дерево породи дуб на сортимент дерева в кількості 21 штук, порізавши таким чином в загальній кількості 86 штук сортименту дерева, який в перерахунку на кубічні метри складає 3,79 метра кубічних.
Дії ОСОБА_8 були зупинені майстрами лісу державного підприємства «Савранське лісове господарство» - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 09 листопада 2017 року, виконуючи посадові обов`язки лісової охорони, близько 06 години 30 хвилин, здійснювали обхід майстерських дільниць, та виявили ОСОБА_8 , який різав бензопилою «Мотор січ» червоного кольору вітровальні дерева, та зашкодили йому довести злочинний намір до кінця у зв`язку з чим ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину і не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі. Своїми діями ОСОБА_8 завдав державному підприємству «Савранське лісове господарство» матеріальний збиток в сумі 1660,02 грн., виходячи з вартості 1 кубічного метра дров паливних твердолистяних порід в сумі 438,00 грн.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких:
- прокурор просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий, який призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України прокурор просить звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що районний суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який вину в скоєному не визнавав, належних висновків для себе не зробив та не бажає виправити ситуацію, яка склалася, у зв`язку з чим призначив покарання, яке є для обвинуваченого занадто м`яким та відповідає особі обвинуваченого.
- захисник просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Захисник просив про повторне дослідження доказів: протоколів огляду місця події від 09.112017 року та 13.11.2017 року та заяви ОСОБА_8 про добровільну видачу бензопили «Мотор січ». Захисник зазначає, що докази, які покладені в основу обвинувального вироку, зокрема ухвала Савранського районного суду Одеської області від 13.11.2017 року про накладення арешту на 86 штук сортименту дерев, вилучених під час огляду місця події на території ДП «Савранське лісове господарство» в АДРЕСА_2 ; зберігальна розписка про отримання ОСОБА_13 на відповідальне збереження 65 фрагментів дерева породи ясен та 21 фрагментів дерева породи дуба; акт огляду місця вчиненого правопорушення лісового законодавства від 09.11.2017 року, відповідно до якого на території ДП «Савранське лісове господарство» в АДРЕСА_2 виявлено незаконну порубку лісу у вигляді привласнення валежу породи ясен в кількості 5 дерев та дуба одного дерева, загалом 3,79 м3.; заява ОСОБА_8 від 09.11.2017 року про добровільну видачу бензопили марки «Мотор січ» червоного кольору, серійний №134639; протокол огляду місця події від 09.11.2017 року з фото таблицями до нього, проведеного в період часу з 20 по 21 годину, відповідно до якого було оглянути бензопилу марки «Мотор січ» червоного кольору, серійний №134639; ухвала Савранського районного суду Одеської області від 13.11.2017 року про накладення арешту на бензопилу марки «Мотор січ» червоного кольору в зборі, серійний №134639; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ДП «Савранське лісове господарство»; положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Савранський ліс», з план-схемою з зазначенням кварталу № 58 на вказаній схемі; Статут ДП «Савранське лісове господарство»; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої земельна ділянка площею 1458,1149 га. є державною власністю та перебуває на праві постійного користування ДП «Савранське лісове господарство» для збереження та використання земель природно-заповідного фонду; посадова інструкція майстра лісу Слюсарівського лісництва ДП «Савранське лісове господарство»; довідка про діючі реалізаційні ціни ДП «Савранське лісове господарство» на матеріали круглі (наказ по підприємству від 12.01.2017 року № 9), доводять лише належність майна певній організації та факт існування у обвинуваченого бензопили марки «Мотор січ», однак жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_14 так само, як і показання допитаних судом свідків.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Представник потерпілого до апеляційного суду не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційних скарг без його участі.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України, врахувавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд за відсутності представника потерпілого.

До початку судового розгляду апеляційної скарги, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.
При цьому обвинувачений та його захисник вказали, що відмовляється від заявлених ними попередніх вимог апеляційної скарги та наполягали на задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.
З урахуванням заявленого клопотання, прокурор частково підтримав апеляційні скарги та просив клопотання обвинуваченого та його захисника задовольнити.
Заслухавши: суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи зміненої апеляційної скарги та просили задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити; прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі - Закон України №2617-VIII).
Санкцією ч.1 ст.185 КК України, в редакції цього закону, передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, в редакції Закону України №2617-VIII (з наступними змінами), кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України віднесено Законом України №2617-VIII до кримінальних проступків і покарання у виді позбавлення волі санкцією цієї статті у новій редакції не передбачено.
Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, оскільки із санкції статті виключений такий вид покарання як позбавлення волі, який був найбільш суворим з передбачених санкцією вказаної статті. На цей час найбільш суворим видом покарання за вищевказане правопорушення (кримінальний проступок) є покарання у виді обмеження волі.
За таких обставин, виходячи з положень ч.1 ст.5 КК України, дія Закону №2617- VIII поширюється на обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив замах на крадіжку до 01 липня 2020 року - дати набрання цим законом чинності, тобто має місце зворотна дія закону в часі.
Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 24 вересня 2020 року (справа №403/290/18,провадження № 51-2125км20).
Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 309/1201/15-к).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України (09.11.2017 року), яке відповідно до вимог ст.12 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі (на час скоєння кримінального правопорушення це діяння було злочином невеликої тяжкості).
Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку він не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.
Допитаний у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України не визнає, однак не заперечує проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
За змістом ст.ст.284 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.
У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від № 730/67/16-к від 26.03.2020 року, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року, у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч.ч. 1 - 3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст.417, п.1 ч.1 ст.284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а дане кримінальне провадження - закриттю.
У зв`язку зі скасуванням вироку та закриття кримінального провадження на підставі вимог ч.1 ст. 49 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора місцевої прокуратури необхідно задовольнити частково.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, а саме: бензопили марки «Мотор січ» червоного кольору, серійний номер №134639, яку ОСОБА_8 добровільно здав та 65 штук сортименту дерева породи «ясен» та 21 штуку сортименту дерева породи «дуб», які перебувають на відповідальному збереженні у ДП «Савранське лісове господарство», на які ухвалами слідчого судді під час досудового розслідування було накладено арешт.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне речовий доказ, а саме бензопилу марки «Мотор січ» червоного кольору, серійний номер №134639, яка знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів сектору поліцейської діяльності №2 відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції - повернути ОСОБА_8 , а 65 штук сортименту дерева породи «ясен» та 21 штуку сортименту дерева породи «дуб», які перебувають на відповідальному збереженні у ДП «Савранське лісове господарство» - повернути за належністю.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив

Апеляційні скарги прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Клопотання адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Балтського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені 10.11.2017 року за № 0000349 за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 с.185 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Речовий доказ - бензопилу марки «Мотор січ» червоного кольору, серійний номер №134639 повернути ОСОБА_8 .
Речові докази, а саме: 65 штук сортименту дерева породи «ясен» та 21 штуку сортименту дерева породи «дуб», які перебувають на відповідальному збереженні у ДП «Савранське лісове господарство» - повернути за належністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4