Справа № 304/452/20 Провадження № 1-кп/304/102/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000317 від 17 липня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, водія ПП ОСОБА_5 , одруженого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 17 липня 2019 року близько 06.00 год він, не маючи спеціального дозволу на користування ділянкою надр та гірничого відводу, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою вантажного автомобіля марки «ЗІЛ 130», р/н НОМЕР_1 , знаходячись на березі річки Тур`я на відстані близько 800 1 000 м від села Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області, здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші (гравію), об`ємом близько 2,45 м ?, завантаживши таку лопатами разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вказаний автомобіль, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 240 КК України.

У підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що приблизно всередині липня 2019 року близько 06.00 год ранку він, попросивши напередодні у брата ОСОБА_8 автомобіль «ЗІЛ 130», поїхав разом із сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на річку, набрати трохи гравію, щоб забетонувати доріжки. Про те, що дозволу на видобування гравію він не має, хлопцям не казав, лише попросив їх допомогти йому навантажити такий. Зупинилися неподалік їхнього села на березі річки Тур`я, де їх і виявили працівники поліції, які вилучили автомобіль разом з навантаженим на нього гравієм. Під час розгляду справи подав суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, тобто у зв`язку із зміною обстановки. У вчиненому злочині щиро кається, зазначає, що активно сприяв розкриттю злочину, усвідомлює його суспільну-небезпечність та критично оцінює свої дії, при цьому вказує, що шкода ним не відшкодована.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого заперечив, оскільки відсутні відомості, які б вказували на те, що діяння чи особа, яка його вчинила перестали бути суспільно-небезпечними. Так само зазначив, що будь яких доказів відшкодування шкоди обвинуваченим не надано.

Заслухавши пояснення учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали справи та подане обвинуваченим клопотання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Разом з тим за змістом поданого обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання, останній обґрунтовує встановлені ним підстави для звільнення від кримінальної відповідальності тим, що внаслідок зміни обстановки та малозначності вчиненого ним злочину, він не є суспільно-небезпечною особою.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 також зазначив, що активно сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванні, у вчиненому діянні щиро кається, усвідомив його суспільну-небезпечність та критично оцінює свої дії, що, вважає, унеможливлює вчинення ним нового аналогічного злочину.

Водночас обвинувачений ОСОБА_4 ні у клопотанні, ні у судовому засіданні не навів будь-яких переконливих аргументів у чому саме полягає зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене ним діяння перестало бути суспільно небезпечним.

Також обвинуваченим не доведено наявності обставин, які б вказували на те, що він та обстановка навколо нього зазнали таких змін, що виключають можливість чи роблять маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину.

Водночас суд зауважує, що лише законослухняна та добропорядна поведінка обвинуваченого протягом певного часу (досудового розслідування в кримінальному провадженні та періоду підготовчого судового засідання), сумлінне виконання ним своїх професійних і громадських обов`язків без зміни обстановки самі по собі не є підставою для застосування положень ст. 48 КК України, а можуть бути підставою для звільнення його від покарання відповідно до приписів ч. 4 ст. 74 КК України.

Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності. Отже, для застосування положень ст. 48 КК України суду належить встановити як факт вчинення особою злочину, так і обставини, які свідчать про можливість звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за конкретних відповідних підстав.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України є правом, а не обов`язком суду, який вирішує це питання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду ВС/ККС у справі №161/1390/19 від 23січня 2020 року.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що після вчинення злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене ОСОБА_4 діяння вже не є суспільно небезпечним та останній перестав бути суспільно небезпечною особою.

Згідно з ч. 4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 48 КК України, ст. 284, 286, 288, 314, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки відмовити.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий: ОСОБА_1