Справа №463/4512/21
Провадження №1-кс/463/2843/21
У Х В А Л А

26 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

дізнавача - ОСОБА_4

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на постанову дізнавача Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про зупинення досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про зупинення досудового розслідування від 26 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000205 від 13 лютого 2021 року.

Скаргу мотивує тим, що 26 березня 2021 року виніс постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної в розшук, незважаючи на те, що місце перебування ОСОБА_5 відоме, посилання на те, що остання не отримує повістки про виклик до Львівського РУНП ГУНП у Львівській області для вручення копії матеріалів досудового розслідування та вручення обвинувального акту, тим самим переховується від органу досудового розслідування не відповідають дійсності. Окрім цього такі обставини не є достатніми для оголошення особи в розшук і зупинення досудового розслідування. Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства. ОСОБА_5 не отримувала від органу розслідування повісток про з`явлення для проведення слідчих дій. Також вона не викликалась іншим, передбаченим ст.135 КПК України способом, тобто - їй невідомо було про виклики. Окрім того, ухвалою від 22 березня 2021 року Личаківського районного суду м. Львова (справа №463/2925/21) частково задоволена скарга на бездіяльність процесуального прокурора у кримінальному провадженні №0000205 від 13.02.2021, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. На виконання вказаної ухвали суду 5 квітня 2021 року з врахуванням зібраних матеріалів у цьому кримінальному провадженні в порядку ст.36 КПК України прокурором надано письмові вказівки, зміст яких стороні захисту невідомий. Вказані обставини щодо безпідставного зупинення досудового розслідування порушують розумність строків кримінального провадження, вказану постанову вважає необґрунтованою, незаконною, прийнятою в порушення вимог КПК України, а тому її слід скасувати.

Представник скаржника в судовому засіданні клопотання підтримав, надав аналогічні пояснення.

Дізнавач в судовому засіданні проти скарги заперечив. Зазначив, що підозрюваній кожних три дні направлялись виклики, проте така їх не отримувала та проігноровала. Адвокат також неодноразово повідомляв, що він зайнятий. При виході 26.03.2021 року о 19 годині на місце проживання протягом тривалого часу підозрюваної за місцем проживання не було. Сусіди повідомили, що де перебуває підозрювана їм не відомо.

У зв`язку із чим, підозрювану було оголошено в розшук. Вважає доводи скаржника безпідставними.

Заслухавши пояснення представника скаржника та дізнавача, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Відповідно до положень ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Дійсно, згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч.2 ст.49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Вказана позиція суду підтримана і у постанові Верховного Суді від 30 травня 2019 року у справі №639/793/17.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчий суддя приходить до переконання, що дізнавач достатніх даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства не надав.

Так, з пояснень дізнавача та матеріалів скарги вбачається, що висновок про те, що особа ухилялася від слідства зроблений виходячи із того, що особа не з`явилася до дізнавача на виклики, які їй скеровані 16.03., 18.03та 20.03.2021 року.

В той же час, у відповідності до положень ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 8 вказаної статті передбачено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

В той же час, жодних доказів вручення таких викликів з дотриманням положень ч.8 ст. 135 КПК України слідчому судді не надано.

Також, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідчим всі належні та необхідні дії з метою перевірки місця перебування підозрюваної.

З пояснень представника скаржника вбачається, що ОСОБА_5 від органу досудового розслідування не скривалася, виклики не отримувала. Просить звернути увагу на те, що до нього телефонував дізнавач і просив прибути для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, але у силу своєї занятості по іншій справі, після чого дізнавач вийшов п місцю проживання підозрюваної склав рапорт, що вона відсутня і виніс постанову про її оголошення у розшук, однак не переконався, що вона не ухилялася від явки до нього та від слідства у цілому.

З врахуванням таких пояснень слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідчим всі належні та необхідні дії з метою перевірки місця перебування підозрюваної не вжиті, відсутність особи у час приходу працівників поліції не може свідчити про постійну її відсутність по місцю проживання з наміром скриватися від слідства.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що висновки дізнавача про наявність підстав для оголошення підозрюваної в розшук є передчасними, а відтак постанову слід скасувати.
Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову дізнавача Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про зупинення досудового розслідування від 26 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000205 від 13 лютого 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1