Справа № 738/992/21
№ провадження 1-в/738/127/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
представника установи

виконання покарань ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою.
Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережна комiсiя Менської міської ради подали до суду спільне подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений допустив порушення порядку відбування покарання, за що мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, на даний час має дев`ять заохочень, відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Виклад позиції учасників судового провадження.
Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судовому засіданні підтримав подання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_6 просили подання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо обґрунтованості подання та його задоволення.
Представник спостережної комісії у судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_2 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року за ч.2 ст.15, п.п.4, 6, 9,12 ч.2 ст.115, ст.54, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2014 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року залишено без змін.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2014 року виправлено описку у даті постановлення ухвали апеляційного суду Миколаївської області з «18 лютого 2014 року» на «19 лютого 2014 року».
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року набрав законної сили 19 лютого 2014 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року приведений у відповідність з діючим законодавством. Засудженого ОСОБА_2 звільнено від покарань у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки та з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, призначених вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України у редакції, що діяла до набрання чинності Законом від 21 лютого 2014 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року, яка набрала законної сили 21 січня 2020 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року приведений у відповідність до Закону України №1492-VIII від 07 вересня 2016 року щодо змін внесених в ч.4 ст.68 КК України. ОСОБА_2 вважається засудженим за ч.2 ст.15- п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.2 ст.365, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року, яка набрала законної сили 10 листопада 2020 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, залишений без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2014 року, приведений у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року та ухвалою Менського районного суду Чернігівської області 26 листопада 2019 року, приведений у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIIІ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 17 червня 2020 року в частині засудження за ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі, замінивши йому призначене судом покарання за вказаною нормою закону з 4 років позбавлення волі на 4 роки обмеження волі. ОСОБА_2 остаточно вважається засудженим ч.2 ст.15 п. п. 4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.2 ст.365, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Строк покарання засудженому ОСОБА_2 обчислюється з 02 липня 2013 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2016 року, яка набрала законної сили 10 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 02 липня 2013 року по 18 лютого 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2017 року, яка набрала законної сили 20 січня 2017 року, засудженому ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 19 лютого 2014 року по 16 червня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 04 липня 2013 року.
За час перебування в Миколаївському СІЗО встановленого режиму тримання та встановленого порядку відбування покарання не порушував, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.
З 18 липня 2014 року по теперішній час засуджений відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)». За час відбування покарання у виправній колоній за нетактовну поведінку з працівниками установиотримав дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень не допускає, розпорядок дня установи виконує, на профілактичних обліках не перебуває, перебуває на оперативному обліку.
Згідно з поданою засудженим письмовою заявою від 25 січня 2016 року на громадських засадах виконував обов`язки робітника по перевозу вугілля, до роботи ставився відповідально, поставлені перед ним завдання виконував вчасно та якісно. Згідно з поданою засудженим письмовою заявою від 10 квітня 2016 року на громадських засадах в рахунок двогодинних відпрацювань виконував обов`язки робітника їдальні установи, де проявив себе як відповідальний працівник, до виконання покладених на нього обов`язків ставився сумлінно та відповідально. На підставі наказу №40/ЗС від 23 жовтня 2017 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи виконання покарань, до роботи ставився добросовісно, дотримувався правил трудового розпорядку та вимог безпеки, до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні роботи ставився дбайливо, доручене йому майно установи використовував лише за призначенням, на підставі наказу №47/ЗС-18 від 30 жовтня 2018 року був звільнений із займаної посади у зв`язку із змінами в КВК України. З 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року на підставі заяви та договору цивільно-правового характеру №39 від 06 травня 2019 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, до роботи ставився сумлінно та старанно. На підставі договору цивільно-правового характеру №147 від 01 листопада 2019 року виконував обов`язки робітника швейної дільниці підприємства установи, до роботи ставився добросовісно, дотримувався правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
04 лютого 2020 року в порядку статей 100, 101 КВК України засудженого переведено до ДСР, де останній характеризується позитивно: з 01 червня 2020 року по 17 листопада 2020 року був працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ТОВ «Жеваго О.П.», до роботи ставився сумлінно та старанно, в опалювальний період, з 15 жовтня 2020 року по 15 квітня 2021 року, виконував обов`язки опалювача приміщень дільниці, до роботи ставився сумлінно та старанно, з 21 травня 2021 року по даний час виконує обов`язки слюсаря КНС господарського двору установи, залучається до робіт з благоустрою та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до роботи ставиться з розумною ініціативою, порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає.
За час відбування покарання в ДУ «Менська ВК (№91) за сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків робітника їдальні установи, швейної дільниці, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці за період з 11 квітня 2016 року по 19 травня 2021 року отримав дев`ять заохочень.
Засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує, на зроблені йому зауваження реагує належним чином, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні реагує на них позитивно. Бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи, передбачені планом реалізації вказаної програми, виконує: бере участь у змаганні з волейболу, футболу, регулярно займається на спортивному майданчику локального сектору.
Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради Чернігівської області №21 (протокол №11 від 03 серпня 2021 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 1 статті 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений постійно залучається до праці як на добровільних засадах, так і на підставі цивільно-правових договорів, до своїх обов`язків ставиться добросовісно, надані доручення виконує якісно, останній за період відбування покарання має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не має жодного стягнення, оскільки стягнення накладене на засудженого 20 вересня 2015 року погашене в установленому законом порядку, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, з 2016 року і до теперішнього часу його поведінка є стабільно позитивною.
Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що засуджений ОСОБА_2 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак суд приходить до висновку про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців 2 (два) дні позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 20 серпня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1