Справа № 353/215/21
Провадження № 11-сс/4808/95/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу слідчого судді - пом`якшити обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.
Вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам загальних засад кримінального провадження, визначених в ст. 7 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначає, що висновки слідчого судді не ґрунтуються на належному дослідженні і оцінці матеріалів клопотання, доказів. Вказує, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є недостатньо обґрунтованою, а доказів існування ризиків, перелічених у клопотанні, слідчому судді не надано. Пояснює, що те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого, так як знає його адресу, є припущенням. Спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду підозрюваний не вчиняв. Останній має малолітню доньку, проживає за однією адресою вже більше 10 років, характеризується виключно позитивно, скарг на його поведінку не надходило. Також, під час затримання, ОСОБА_7 було завдано численні травми, у зв`язку з чим він потребує лікування та нормальних умов проживання. На його думку, можливість перешкоджати проведенню досудового розслідування може бути попереджена покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків. Зауважує, що у разі обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по місцю проживання в м. Луцьк, в нього зникне навіть теоретична можливість впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України зазначає, що явно вбачаються формальні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України. Вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 потерпілому не було завдано тілесних ушкоджень, інкриміноване останньому насильство не виходило за межі погроз, слідчий суддя мав би застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави. Посилається на невмотивованість судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області клопотання слідчого задоволено,застосовано до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 03 год. 05 хв. 31 травня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами та матеріалами кримінального провадження.Під час досудового слідства встановлено та у судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 можепереховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 та свідків у кримінальному провадженні. При цьому, слідчий суддя вказав, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є недоведеним. Відносно посилання підозрюваного ОСОБА_7 , на те, що він являється приватним підприємцем та має на утриманні одну неповнолітню дитину, слідчий суддя зазначив, що це не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу. При вирішенні клопотання, слідчий суддя враховував тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, та міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, підвищену суспільну небезпечність інкримінованих злочинів, а також дані про особу підозрюваного, що підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, слідчий суддя враховував те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має тісних соціальних зв`язків, проживає в іншій області на значній відстані від органу досудового розслідування, немає постійного місця роботи, оскільки являється приватним підприємцем, а також те, що для належного проведення та завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних та слідчих (розшукових) дій, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування. Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість злочинів, з врахуванням особи підозрюваного, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинено із застосуванням до потерпілого насильства, слідчий суддя не вбачав підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки на даній стадії досудового розслідування застава не здатна запобігти ризикам вчинення підозрюваним вказаних вище дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили змінити ухвалу слідчого судді та обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор заперечував доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 0000012 ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 02 квітня 2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України (а.п. 54-55), а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, та в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, відповідно такі кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та нетяжких злочинів.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - копією протоколу прийняття заявки про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 31 березня 2021 року (а.п. 7), копією рапорта старшого інспектора-чергового відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 (а.п. 8), копією постанови про створення слідчої групи від 01 квітня 2021 року (а.п. 9), копією протоколу огляду місця події від 31 березня 2021 року (а.п. 11-12); копією протоколу огляду місця події від 31 березня 2021 року (а.п. 13-14), копією протоколу огляду місця події від 01 квітня 2021 року (а.п. 15-16), копією заяви про залучення до провадження як потерпілого від 01 квітня 2021 року (а.п. 19), копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01 квітня 2021 року (а.п. 20-22); копіями протоколів допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 01 квітня 2021 року (а.п. 23-25, 26-29, 30-31, 35-36), копіями протоколів допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від 02 квітня 2021 року (а.п. 32, 33, 34, 37), копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 01 квітня 2021 року (а.п. 40-42), копією протоколу медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 01 квітня 2021 року (а.п. 44), копією рапорту начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_19 від 02 квітня 2021 року (а.п. 49), копією протоколу допиту потерпілого начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_19 від 02 квітня 2021 року (а.п. 50-52), копією консультативного висновку спеціаліста від 02 квітня 2021 року (а.п. 53)та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , незаконно впливати на потерпіл ого, свідків.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Як доведено стороною обвинувачення, існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочинів, в яких повідомлено про підозру ОСОБА_7 , та передбачені покарання, поведінку під час виявлення злочинів та затримання, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків, з огляду на те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, відповідно перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість спілкуватись з цими особами і спонукати їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не вчиняв та не буде вчиняти дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є непереконливими.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1986 року народження, має місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , приватний підприємець, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується як учень «Любненської гімназії», вихованець Любешівської ДЮСШ та по місцю реєстрації, отримував грамоти на спортивних змаганнях, що підтверджується долученими під час апеляційного розгляду доказами, з огляду на всі встановлені обставини під час розгляду клопотання, не є достатніми підставами для визначення більш якого запобіжного заходу - домашнього арешту.

Відносно доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_7 потребує лікування, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що особи, які перебувають під вартою мають право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за винятком обмежень, передбачених законодавством. Медична частина в СІЗО забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. За потреби ув`язненим і засудженим надається екстрена медична допомога у закладах охорони здоров`я. При цьому, ув`язнений має право отримувати медичну допомогу і лікування, в тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих коштів чи коштів рідних та близьких.
Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4