ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1432/21 Справа № 206/1998/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000254 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 17.03.2020 року.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько 22:10 годин 28.12.2019 року, ОСОБА_7 знаходився біля магазину «Башні», що розташований у будинку АДРЕСА_3 , де побачив, як до вказаного магазину підійшов раніше йому знайомий неповнолітній ОСОБА_9 , з яким він почав спілкуватись. В ході спілкування між ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_9 виник конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення неповнолітньому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 в той же день та час, перебуваючи у вказаному місці, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 та перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи обличчям до останнього, своєю правою рукою, стиснутою в кулак, наніс неповнолітньому не менше 3-х послідовних ударів в область нижньої щелепи з ліва.

Цього ж дня, близько 23:00 годин, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 та перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи обличчям до останнього, кулаком наніс йому не менше 9-ти послідовних ударів в область обличчя зліва. Від вказаних ударів неповнолітній ОСОБА_9 не втримав рівновагу та присів на впочіпки. В цей час, ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягненому своєю правою ногою, взутою в черевик, наніс неповнолітньому ОСОБА_9 один удар в область носу.

Також, ОСОБА_7 кулаком наніс неповнолітньому ОСОБА_9 ще не менше 4-х послідовних ударів в область обличчя, та з місця вчинення злочину зник.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинив неповнолітньому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1474е від 09.06.2020 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу з задовільним стоянням уламків, стану після носової кровотечі, закритого втисненого багатоуламкового перелому вилично-орбітального комплексу (в місці переходу виличної кістки ліворуч і передньої поверхні верхньощелепної кістки в проекції пазухи) зі зміщенням уламків в порожнину пазухи та явищами лівостороннього гемосинусу, закритого перелому нижньої стінки лівої орбіти, синця у лівій параорбітальній області, ін`єкції судин лівого ока, - які відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день).

15.03.2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 в стані алкогольного сп`яніння на фоні раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив сварку з ОСОБА_10 в ході якої у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння останньому умисного тяжкого тілесного ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , приблизно о 11 годині 20 хвилин того ж дня, перебуваючи в приміщені літньої кухні, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область ребер зліва, після чого долонями обох рук штовхнув його в область верхньої частини грудної клітини, від чого потерпілий впав спиною на ліжко.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ліжка та схилившись над ОСОБА_10 верхньою частиною тіла, наніс йому один удар кулаком правої руки в лобну частину голови та не менше двох послідовних ударів кулаком правої руки в область ребер зліва, після чого три послідовні удари ліктем правої руки в область лобної частини голови останнього.

Далі, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 ліктем правої руки три послідовні удари в область ребер зліва. В цей час, ОСОБА_10 намагаючись себе захистити та уникнути подальшого спричинення тілесних ушкоджень, здійснив спробу підвестись з ліжка, проте ОСОБА_7 одразу наніс останньому один удар стопою правої ноги в область лівого вуха останнього. Від вказаного удару ОСОБА_10 не втримавши рівноваги впав спиною на ліжко, а ОСОБА_7 знову схилившись над ОСОБА_10 наніс йому три послідовні удари коліном правої ноги в область ребер зліва.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 підвівся на ноги та взяв правою рукою порожню скляну пляшку, яка в цей час знаходилась поруч з ліжком на підлозі, та наніс її нижньою частиною один удар зверху вниз в область лобної частини голови потерпілого ОСОБА_10 .

Вважаючи доведеними свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину.

15.03.2020 року потерпілого ОСОБА_10 було доставлено до лікарні КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І. Мечникова" в тяжкому стані, який знаходився в комі 1 ступеня, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 годині 37 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер.

Згідно акту судово-медичного дослідження №601 від 14.04.2020 року у потерпілого виявлені: синець у лівій очнично-лобній ділянці, синець на лівій вушній раковині з переходом на завушно-потиличну ділянку на шию, переломи лівої виличної кістки, крововиливи у лівих очничній, вилично-щічно-нижньо-щелепній та скронево-тім`яно-потиличній ділянках м`яких покривних тканин голови, під м`якою мозковою оболонкою часток головного мозку (закрито черепно-мозкова травма), переломи ребер: 7-9 праворуч приблизно по передньо-пахвовій лінії, крововиливи у м`язах грудної клітини праворуч від 7 ребра до краю ребної дуги від середньо-ключичної до передньо-пахвової лінії, 4-7 ліворуч по передньо-пахововій лінії, крововилив у м`язах відповідно, 8-12 ліворуч від середньо-пахвової до лопаткової лінії, крововилив у м`яких покривних тканинах від лівої підлопаткової ділянки до краю реберної дуги ліворуч від лівої передньо-пахвової до біляхребтової лінії. Ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у своїй сукупності, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя, що призвели до настання смерті та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Ушкодження у вигляді переломів ребер, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок змінити та на підставі ст. ст. 66, 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж це передбачено санкцією статті.
Вважає, що суд при розгляді справи допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно, не дослідивши всі обставини справи, не застосував при винесенні свого рішення положення статті 69 Кримінального кодексу України.
Зазначає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що засуджений свою провину визнав повністю та щиросердно розкаявся, сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину. Але, на думку захисника, судом не враховано ще одну вагому підставу для застосування ст. 69 КК України.
Вважає обставиною, що впливає на пом`якшення покарання, є неправомірна поведінка потерпілого, адже якби потерпілий ОСОБА_10 не кинувся на обвинуваченого з ножем (як було вказано свідком ОСОБА_11 , завдавши при цьому обвинуваченому поранення, у вигляді подряпини на шиї), то даної події могло б не трапитись, оскільки перелік обставин, які пом`якшують покарання, наведені у ч. 1 ст. 66 КК України, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достатності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо необхідності призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння по епізоду нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Судом першої інстанції було відомо і ті обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України саме у виді реального позбавлення волі на строк 7 років.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, що судом першої інстанції не враховано неправомірну поведінку потерпілого, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Як вбачається з наявних матеріалів, суду першої інстанції були відомі всі обставини скоєного правопорушення, в тому числі і поведінка потерпілого в той день.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вказане посилання таким, що задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

В ирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4