справа № 439/350/21
провадження № 1-кп/439/89/21 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 червня 2021 року м. Броди
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, інваліда ІІІ групи, із вищою освітою, не працюючого, без судимості, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 286 КК України,-
Із обвинувального акту вбачається, що 14 червня 2018 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «IVЕСО», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у напрямку до м. Чоп в районі 454 км + 600 м автодороги «Київ-Чоп», неподалік с. Ясенів, Бродівського району, Львівської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р. 1 п. п. 1.5, 1.10 стосовно термінів: «дорожня обстановка», «небезпека для руху»; Р. 2 п. 2.3 «б», «д»; Р. 11 п. 11.3, які виразились в тому, що він під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, без причин технічного характеру, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у напрямку до м. Київ рухався автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , не вжив своєчасних заходів до повернення керованого ним автомобіля на попередньо займану ним смугу руху, внаслідок чого створив аварійну обстановку, що в подальшому призвело до зіткнення між ними.
У результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , пасажиру автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 494/2018, було спричинено тупу поєднану травма тіла, яка включає: розтрощення голови з її деформацією (відкритий багатоуламковий перелом кісток основи, склепіння та лицевого черепа, розчавлення передньої частини лобної долі лівої півкулі та нижньої поверхні правої півкулі головного мозку, крововиливи під м`яку оболонку головного мозку та мозочка, в бокові шлуночки мозку, в м`які тканини голови, обширна проникаюча рвано-забійна рана лівої поверхні голови, різані рани обличчя), закриту травму грудної клітки та її органів (переломи 3,5,6, ребер зліва без розривів пристінкової плеври, крововиливи в корені та в товщу обох легень, синці та садно в ділянках грудної клітки), закриту травму органів живота та заочеревинного простору (розрив печінки, розриви селезінки, крововилив в черевну порожнину та капсулу лівої нирки), множинні ушкодження кінцівок (синці та садна в ділянках правої верхньої кінцівки, синець лівого плечового суглобу, садна в ділянках обох нижніх кінцівок). Дана тупа поєднана травма тіла утворилась від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини та уламки салону автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, незадовго до настання смерті, і за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинному зв`язку із настанням його смерті.
Пасажиру автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер, НОМЕР_2 ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 737, в результаті даної ДТП були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами 6-7 ребер справа, яка супроводжувалась накопиченням повітря в плевральній порожнині. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від виступаючих частин салону автомобіля, незадовго до поступлення в лікарню 14.06.2018 під час дорожньо-транспортної пригоди і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, 14 червня 2018 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку до м. Чоп в районі 454 км + 600 м автодороги «Київ-Чоп», неподалік с. Ясенів, Бродівського району, Львівської області грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок якої наступила смерть пасажира автомобіля «ІVЕСО» - потерпілого ОСОБА_14 , та спричинило пасажиру автомобіля Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а сааме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншій особі.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_13
03 березня 2021 року у даному кримінальному провадженні між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; він раніше не судимий, є студентом «Прикарпатського інституту ім. М. Грушевського МАУП», неодружений, є інвалідом III групи; потерпілі не заперечують щодо укладення угоди та призначення ОСОБА_15 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України; сторони погоджуються визнати ці обставини такими, що пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_16 . Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому, сторони погоджуються, що іспитовий строк та обов`язки, передбачені ст. 76 КК України щодо ОСОБА_16 мають визначатися судом за результатами вирішення питання про затвердження цієї угоди.
В судовому засіданні кожен з учасників справи, зокрема прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просять затвердити вищевказану угоду. Окрім того, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили суд у випадку затвердження угоди призначити мінімальний іспитовий строк і зменшити розмір судових витрат.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомили, що під час досудового розслідування дали згоду на укладення угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 . На даному етапі вони теж не заперечують щодо затвердження угоди.
Представник потерпілих ОСОБА_10 в судовому засіданні просила затвердити угоду.
Розглядаючи затвердження угоди про визнання винуватості суд приходить до наступного висновку.
У відповідності з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбачуваному статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Як вбачається з угоди, узгоджуючи ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з умовним відбуттям покарання, сторони угоди врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, інкримінований злочин є тяжким; особу обвинуваченого, який щиро кається у вчиненому, вину визнав повністю, раніше не судимий, на час укладення угоди був студентом «Прикарпатського інституту ім. М. Грушевського МАУП», неодружений, інвалід ІІІ групи, потерпілі не заперечують щодо призначення ОСОБА_4 покарання з його умовним відбуттям; ці обставини сторони визнають такими, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Проте, на думку суду, узгоджене сторонами угоди покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання. Адже покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої відповідальність особи має індивідуальний характер. А згідно зі статтями 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
На думку суду, ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_4 , дані про його особу та наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що обтяжують покарання, не відповідає тому покаранню, яке просять застосувати сторони. Адже встановлено, що підозру оголошено ОСОБА_4 24 жовтня 2018 року, а угоду укладено 03 березня 2021 року, тобто через два роки чотири місяці, що не може свідчити про швидке досудове розслідування, в той час як п. 3 ч. 1 ст. 470 КПК України визначено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати ряд обставин, серед яких наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження. При укладенні угоди не досліджено, чи має обвинувачений право керувати транспортними засобами, якщо так, то якими саме, чи керує обвинувачений на даний час транспортними засобами, якщо так, то якими саме і як часто.
Окрім того, у даному випадку велике значення має обґрунтування забезпечення співвідношення суспільного інтересу та приватного інтересу обвинуваченого. Однак, дана угода фактично укладена лише з однією умовою - обов`язок обвинуваченого ОСОБА_4 беззастережно визнати свою вину у судовому засіданні. При цьому жодний суспільний інтерес, який би мав бути забезпечений при цьому, умовами угоди навіть не обговорювався.
За таких обставин угода про визнання винуватості від 03 березня 2021 року не може бути затверджена, оскільки вона спрямована винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, а прокурором не подано клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
Приймаючи таке рішення суд також враховує, що як в угоді, так і в судовому засіданні прокурором не зазначено про те, що у випадку коли суд прийде до переконання про відмову у затвердженні угоди, розгляд кримінального провадження необхідно продовжити в загальному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених КПК України.
З переліку судових рішень, які має право прийняти суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, апеляційному оскарженню підлягають лише ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи закриття провадження в справі.
Зі змісту ст. 314 КПК України вбачається, що інші судові рішення, прийняті у підготовчому судовому засіданні, в тому числі ухвала про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, оскарженню не підлягають.
Керуючись ст. 314, 370-372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 03 березня 2021 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Копію даної ухвали невідкладно надати учасникам справи.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1