єдиний унікальний номер справи 546/685/20
номер провадження 1-кп/546/1/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000030, відомості про яке 09 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лучки Решетилівського району Полтавської області, громадянки України, вдови, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, з неповною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не інваліда, учасником бойових дій не являється, не є потерпілою від аварії на ЧАЕС, раніше судимої:
- 07.09.2020 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, маючи єдиний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 06 серпня 2020 року із господарства у якому спільно проживає з матір`ю ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з господарчого сараю до якого має вільний доступ, таємно викрала зерно ячменю вагою 71 кг., вартістю відповідного до довідки ПП « ОСОБА_7 » 4,50 грн. за кілограм, загальною вартістю 319, 50 грн., яке належить ОСОБА_6 , після чого викрадене продала ОСОБА_8 , тим самим розпорядилася ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 319,50 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
В судове засідання з`явилися учасники кримінального провадження прокурор, обвинувачена, захисник.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при обранні міри покарання покладається на розсуд суду.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, розкаялася у скоєному.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої та що стосуються речових доказів.

Обвинувачена та її захисник погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачена у судовому засіданні свою вину визнала повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої та що стосуються речових доказів.

Обвинувачена у судовому засіданні показала, що події, а також час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, та вона їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаялася у скоєному, просила суд суворо не карати.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченої, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом. Кваліфікуюча ознака повторності підтверджена вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.09.2020, згідно якого ОСОБА_4 засуджена за фактом вчинення крадіжки 07.01.2020. Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з довідкою ГУНП в Полтавській області обвинувачена ОСОБА_4 раніше судима.

Згідно копії вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.09.2020 ОСОБА_4 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.
З довідки КНП «Решетилівська ЦРЛ Решетилівської районної ради Полтавської області» вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, з 2008 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічно-поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Відповідно до характеристики наданої сільським головою Федіївської сільської ради Полтавської області вбачається, що ОСОБА_4 ніде не працює, проживає з матір`ю пенсіонеркою, постійно вживає алкогольні напої, з сусідами не контактує.

Згідно досудової доповіді , наданої Решетилівським РС філії ДУ "Центр пробації" виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства. Суд не бере до уваги надану досудову доповідь , оскільки визначений у ній висновок не узгоджується з сукупністю інших обставин справи, які суд враховує при призначенні покарання.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, віднесено кримінальним законом до нетяжких злочинів;

- особу обвинуваченої, яка ніде не працює, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченої, яка у судовому засіданні визнала повністю свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася у скоєному, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику особи обвинуваченої, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_4 вчинила дане кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.09.2020, то остаточне покарання їй необхідно призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Суд, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , думку прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, незначний розмір завданої шкоди, яка на момент розгляду справи відшкодована шляхом повернення викраденого майна, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї положення статті 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Постановою інспектора сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 10 серпня 2020 року у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами 126 кг ячменю, які відповідно до розписки передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 .

Долю речових доказів слід визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 368-370, 373, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року, більш суворим покаранням, яке призначено цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , а саме 126 кг ячменю повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1