Провадження №1-кс/522/5566/21
УХВАЛА
07 червня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2021 року до Приморської окружної прокуратури міста Одеси, звернулася адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , із заявою про те, що невідомі особи шляхом зловживання довірою 12.02.2019 року незаконно здійснили перереєстрацію автомобіля марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав на праві власності ОСОБА_6 .

В ході допиту потерпілої ОСОБА_6 , встановлено, що 30 січня 2019 року перед виїздом за кордон остання передала ОСОБА_7 автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на тимчасове безоплатне користування, та по приїзду з закордону 13.09.2019 року їй стало відомо, що в період її перебування за кордоном її транспортний засіб марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , незаконно перейшов у власність ОСОБА_8 на підставі договору комісії №6452/19/005376 від 12.02.2019 року, складеного ПП «ЛІДЕР-К» (), в якому нібито вона продала ОСОБА_8 належний їй автомобіль марки «Lexus LX 570» на підставі договору купівлі-продажі.

Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС України в Одеській області відомо, що автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 21.03.2019 року перейшов у власність ОСОБА_8 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого 07.06.2019 року автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , із державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , перейшов у власність ОСОБА_9 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Встановлено, що на теперішній час автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 має державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та перебуває у власності ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене є достатньо підстав вважати, що вказаний транспортний засіб «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 є предметом злочину.

На підставі викладеного, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вище вказаного майна.

Слідчий у судове зсідання не з`явився, надав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, слідчий просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке зазначене в клопотанні слідчого.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
Слідчим суддею було встановлено, що СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що 30 січня 2019 року перед виїздом за кордон остання передала ОСОБА_7 автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на тимчасове безоплатне користування, та по приїзду з закордону 13.09.2019 року їй стало відомо, що в період її перебування за кордоном її транспортний засіб марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , незаконно перейшов у власність ОСОБА_8 на підставі договору комісії №6452/19/005376 від 12.02.2019 року, складеного ПП «ЛІДЕР-К» (), в якому нібито вона продала ОСОБА_8 належний їй автомобіль марки «Lexus LX 570» на підставі договору купівлі-продажі.

Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС України в Одеській області відомо, що автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 21.03.2019 року перейшов у власність ОСОБА_8 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого 07.06.2019 року автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , із державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , перейшов у власність ОСОБА_9 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Згідно оперативної інформації на теперішній час автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 має державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та перебуває у власності ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках вказаного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, відсутній цивільний позов, на даний час немає підстав накладати арешт на вилучені предмети, речі, та документи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 в рамках вказаного вище кримінального провадження не має статусу ні потерпілого, ні підозрюваного, а є третьою особою.
Слідчим в клопотанні не вказано, яке доказове значення має вилучене майно, постанова про визнання його речовим доказам відсутня.
Окрім цього, з клопотанням про арешт майна третьої особи мав право звернутись тільки прокурор, оскільки згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.
Водночас, слідчим суддею встановлено, що у вказаному провадженні з клопотанням про арешт майна до суду звернувся слідчий, а не прокурор, як того вимагає ст. 64-2 КПК України, тобто особа, яка не наділена повноваженням щодо таких процесуальних дій.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, слід визнати необґрунтованими, клопотання визнати таким, котре подане з порушенням процедури, передбаченої ч. 5 ст. 171 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, оскільки слідчий в своєму клопотанні недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 26, 98, 167-173, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1