Справа № 307/1418/21
Провадження №1-кс/307/393/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 28 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України.

Вказує на те, що 28 квітня 2021 року, о 11 годині 16 хвилин, до чергової частини Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що до них звернувся інспектор СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яка повідомила, що в смт. Солотвино, по вулиці Зарічній, було зупинено вантажний автомобіль марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив піщано-гравійну суміш без супровідних документів. 28 квітня 2021 року старшим слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_3 , було проведено огляд місця події в смт. Солотвино, в ході якого було виявлено автомобіль марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на час огляду був завантажений піщано-гравійною сумішшю.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речового доказу, недопущення його втрати, знищення чи пошкодження, виникла необхідність у арешті автомобіля марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , оскільки вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, так як слугував засобом перевезення незаконно видобутої піщано-гравійної суміші, має значення для досудового розслідування та з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні просить клопотання задовольнити.
Власник майна ОСОБА_6 про розгляд клопотання в порядку ч.2 ст.172 КПК України не повідомлялася.

Розглянувши клопотання суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч.2 КК України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 .
Постановою слідчого від 29.04.2021 року автомобіль марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та на даний час від власника ОСОБА_6 вилучений не був.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і вид майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріалами клопотання доведено, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.240 КК України було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , з метою збереження транспортного засобу як речового доказу, шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Ford Cargo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , з метою збереження транспортного засобу як речового доказу, шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

В решті вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 30 квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1