Справа № 204/2049/21
Провадження № 1-кс/204/481/21
УХВАЛА
іменем України

18 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковник юстиції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із повноважним прокурором, про накладення арешту на майно виявлене та вилучене
16 березня 2021 року в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: шаблі без маркування 28 шт.; багнети 2 шт.; кінжал 1 шт.; штик-ніж 2 шт.; кортики 2 шт.; ніж 1 шт., шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює сприяння розвідувально-підривній діяльності проти України в інтересах терористичної організації «ДНР», шляхом виконання від останньої завдань розвідувального характеру на території Дніпропетровської області. Так, ОСОБА_5 є прихильником проросійського напряму розвитку України, здійснює розвідувально-підривну діяльність проти України в інтересах підконтрольного російським спецслужбам «МДБ ДНР» та виконує завдання розвідувального характеру в інтересах спецслужб противника на території Дніпропетровської області. Останній передав співробітнику «МДБ ДНР» з позивним « ОСОБА_7 », який є колишнім співробітником ГВБКОЗ УСБУ в Донецькій області підполковнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зрадник, який перейшов на бік ворога та перебуває у розшуку за cт. 408 КК України) інформацію стосовно особи з числа вимушених переселенців з тимчасово окупованої території Донецької області, яка нібито сприяла ЗСУ під час військових дій на Сході України. Так, у вересні 2019 року ОСОБА_5 в електронному вигляді з використанням месенджеру «Telegram», з власного мобільного терміналу з номером НОМЕР_1 , через свої зв`язки, передав для ОСОБА_8 з позивним « ОСОБА_7 » інформацію про волонтерську діяльність та причетність до кадрового складу добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » громадянина України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Торез, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає в смт. Підгороднє, Дніпропетровської області, переселенця з м. Донецька, який періодично виїздить на окуповану територію Донецької області. Поряд з цим, встановлено, що ОСОБА_5 добре знайомий з ОСОБА_9 , певний час вони працювали в одній компанії. Мотивом для передачі до «МДБ ДНР» інформації стосовно ОСОБА_9 стала особиста неприязнь та бажання помсти у зв`язку із втратою ОСОБА_5 роботи. В питаннях конфлікту на Сході України ОСОБА_9 має чітко виражену проукраїнську позицію, він у якості волонтера на протязі тривалого часу допомагав ЗСУ матеріально. ОСОБА_5 переслідував мету затримання «МДБ ДНР» ОСОБА_9 під час виїзду на окуповані території з метою відвідування своїх батьків. Встановлено, що ОСОБА_5 тривалий проміжок часу проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, на даний період часу, ОСОБА_5 постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та пересувається на транспортному засобі «TOYOTA PRADO», державний номерний знак НОМЕР_2 . 16 березня 2021 року в ході обшуку за місцем фактичного місця проживання ОСОБА_5 , а саме приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: шаблі без маркування 28 шт.; багнети 2 шт.; кінжал 1 шт.; штик-ніж 2 шт.; кортики 2 шт.; ніж 1 шт. Вилучені в ході обшуку вищезазначені предмети мають можливі ознаки холодної зброї та є необхідними для подальшого проведення судової експертизи холодної зброї з метою підтвердження факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до зникнення, втрати, перетворення, відчуження останнього, зокрема внаслідок повернення вищевказаного майна, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучені в ході обшуку зазначені предмети потребують детального вивчення і дослідження, яке можливо тільки під час проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих (розшукових) дій.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що в квартирі, в якій він проживає, був проведений обшук та вказав, що його дівчина добровільно повідомила правоохоронців, що вона має зброю, яка дісталася їй від померлого чоловіка, після чого все добровільно віддала, а тому дана зброя не його.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вилучене майно не належить ОСОБА_5 та він не має на нього права.

Вивчивши надані матеріали клопотання, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Наведені в клопотанні обставини доводять наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Доводи підозрюваного та його захисника ОСОБА_4 судом до уваги не приймаються, належних та допустимих доказів належності даного майна на законних підставах іншій особі суду не надано, а тому висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було виявлене та вилучене 16 березня 2021 року в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на шаблі без маркування 28 шт.; багнети 2 шт.; кинджал 1 шт.; штик-ніж 2 шт.; кортики 2 шт.; ніж 1 шт., з позбавленням права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя: