Справа № 215/2789/21
ВИРОК
14 червня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх /малолітніх/ дітей, особою з інвалідністю не є , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх /малолітніх/ дітей, особою з інвалідністю не є , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 05.04.2021, приблизно об 11.00 годині, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_4 , та у розмові між собою домовились про спільне таємне викрадення чужого майна, а саме, металобрухту, який належить ПрАТ «ПІВНГЗК». Таким чином, заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовились про спільне його вчинення, а саме, діючи спільно і таємно, викрасти належний вказаному підприємству металобрухт.
Далі, того ж дня, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості між собою, реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибули на місце запланованого вчинення крадіжки, тобто до ПрАТ «ПІВНГЗК», а саме: до залізничної колії, яка веде під екскаватор кар`єрний гусеничний № 17 ст. «Породна» управління залізнодорожнього транспорту ПрАТ «ПІВНІЧНИЙ ГЗК». Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , частково розподілили між собою ролі, тобто визначили дії, які кожен повинен виконати окремо, та ОСОБА_3 , почав вказувати шлях до ймовірного розташування об`єктів їх злочинного посягання співучаснику ОСОБА_4 , так як сам раніше перебував на даній території, та раніше був співробітником ПрАТ «ПІВНІЧГЗК», тоді як ОСОБА_4 , у свою чергу слідував за ОСОБА_3 та почав здійснювати спостереження за місцевістю, з метою забезпечення таємності протиправних дій ОСОБА_3 , тобто зобов`язанням ОСОБА_6 було завчасно сповістити співучасника про наближення будь-кого із сторонніх осіб, а ОСОБА_3 знайти та визначити об`єкт їх злочинного посягання. Рухаючись у вказаному напрямку ОСОБА_3 побачив на території ПрАТ «ПІВНГЗК» дві частини рельси, які представляють собою брухт сталевий негабаритний, вид 500, вагою 0,086 тн. який належить ПрАТ «ПІВНГЗК» та визначив їх як об`єкт їх злочинного посягання.
Далі, продовжуючи діяти на досягнення свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 спробував зрушити вказані дві частини рельси з місця, та зрозумівши, що вказані рельси ні чим не утримуються, та їх можна вільно перемістити із вказаного місця, почав за допомогою фізичної сили власних рук переміщати їх одну до одної. В цей час ОСОБА_4 залишив своє місце спостереження, яке було неподалік від місця розташування брухту та направився на те місце, де ОСОБА_3 склав дві частини рельси.
Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кожен окремо взяли в руки по одній частині вищевказаних рельс та продовжуючи реалізовувати свій прямий та спільний злочинний умисел, пересуваючись разом покинули вищезазначене місце скоєння кримінального правопорушення, чим спричинили вказаному підприємству матеріальний збиток.
Відповідно до інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей ПрАТ «ПІВНГЗК» від 05.04.2021 нестача брухту сталевого негабаритного, виду 500 складає 0,086 тн. ринкова вартість якого, згідно із судово-товарознавчою експертизою №1516 від 21.04.2021року складає 394,17 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілій особі, ПрАТ «ПІВНІЧНИЙ ГЗК», матеріальний збиток на загальну суму 394,17 гривень.
Ці умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він разом з ОСОБА_4 викрав рельси з території ПРАТ «ПівнГЗК».
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він разом з ОСОБА_3 викрав рельси з території ПРАТ «ПівнГЗК».
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченими винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими кожен обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому кожному обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого: ч. 2 ст. 185 КК України , за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Пом`якшуючою покарання обставиною, для обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ст. 185 ч.2 КК України відноситься до класифікації нетяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_3 за допомогою до лікаря-психіатра не звертався, звертався за допомогою до лікаря-нарколога з квітня 2015 з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, в травні 2018 знятий з нагляду через відсутність відомостей, раніше не судимий, неповнолітніх/малолітніх/ дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, не є особою з інвалідністю, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Пом`якшуючою покарання обставиною, для обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України відноситься до класифікації нетяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою до лікаря-психіатра не звертався, звертався за допомогою до лікаря-нарколога з травня 2011 з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, раніше не судимий, неповнолітніх/малолітніх/ дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, не є особою з інвалідністю, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_4 оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , досудову доповідь органу пробації, тяжкість злочину, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання , обраний ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2021 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання , обраний ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2021 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки , якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки , якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: два фрагменти будови колії (рельси), які згідно розписки знаходяться на зберіганні у відповідальної особи УЗДТ ЦВГМПК ПрАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_8 - повернути власнику ПрАТ «ПівнГЗК» .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: