Дата документу 23.03.2021 Справа № 335/2586/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 335/2586/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/310/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали за захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.05.2021 року включно,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000212 від 09.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2021 року, приблизно о 23 годині 17 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд.27 по вул. Панфіловців в м. Запоріжжя побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка йшла в напрямку вул. Перемоги у м. Запоріжжя.

ОСОБА_7 маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підійшов зі спини до потерпілої ОСОБА_9 та наніс удар кулаком в задню частину голови, тим самим застосував насильство небезпечне для здоров`я потерпілої. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 схопив руками сумку потерпілої ОСОБА_9 , в якій знаходився гаманець з грошовими коштами у розмірі 450 гривень та лікарські засоби, якою намагався заволодіти шляхом ривку.

В подальшому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що шляхом ривку заволодіти сумкою не вдалось, продовжив реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, та штовхнув руками потерпілу ОСОБА_9 від чого остання впала на спину. Після чого, ОСОБА_7 підійшов до лежачої на землі потерпілої, сів на неї, закрив їй рот однією рукою, а іншою стиснув шию, та, перекриваючи дихальні шляхи став вимагати віддати йому сумку.

В цей час, злочинні дії ОСОБА_7 були помічені ОСОБА_10 , який припинив їх вчинення та затримав ОСОБА_7 до прибуття працівників поліції.

09.03.2021 Лужному повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначила, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Враховуючи тяжкість злочину та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, суспільну небезпеку вчиненого злочину, слідчий суддя вважала, що недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник, посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, підлягає скасуванню. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що підозрюваний не має на меті жодним чином ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність. Вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу та вважали рішення слідчого судді незаконним і необґрунтованим; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити про ризики переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» зазначив, що тримання під вартою має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.187 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Щодо обґрунтованості ризиків в кримінальному провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної в рішенні Європейського суду з прав людини за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою, безумовно можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішенні «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою, з огляду, в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
Суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність обрання запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення).
Апеляційний суд наголошує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що ОСОБА_7 може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати органам досудового розслідування здійснити всі достатні і належні процесуальні дії для встановлення обставин кримінального правопорушення або ж створять загрозу суспільству.
Підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає кримінальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосування конфіскації майна.
Судова колегія зазначає, що матеріали кримінального провадження та характеристика особи підозрюваного дозволяють спрогнозувати з високим ступенем, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість кримінального покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від органів досудового розслідуванні і суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Матеріалами провадження також підтверджується ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний обізнаний про місце мешкання потерпілої та свідків, які своїми показаннями підтверджують причетність його до скоєного кримінального злочину, а тому існує вірогідність, що будучи на волі ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схилити свідків і потерпілу відмовитися від раніше наданих показів або створити перешкоди для кримінального провадження на свою користь.
Крім того, під час розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, встановлено, що останній неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів у виді позбавлення волі, останній раз 16.12.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Після відбуття покарання у виді позбавлення волі, знову підозрюється у вчиненні аналогічного тяжкого злочину, кваліфікуючою ознакою якого є дії, поєднанні із насильством, небезпечним для здоров`я особи.
Оцінюючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , можливо дійти висновку, що останній стійких соціальних зв`язків не має, не працевлаштований, має середню освіту, зареєстрований в іншій області України, але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Колегія суддів вражає, що встановлені обставини під час розгляду клопотання слідчого дають обґрунтовані підстави для існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної в п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_7 інших запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки інкримінованого кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу, скоїти інші кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що не можуть бути застосовані інші запобіжні заходи до підозрюваного, окрім виняткового - тримання під вартою.
Колегія суддів вважає безпідставні доводи захисника про те, що підозрюваний не має на меті жодним чином ухилитися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Наявність місця проживання у м. Запоріжжя на які посилається захисник не можуть у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на переховування від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілу, скоєння інших кримінально-караних діянь.
Пояснення ОСОБА_7 щодо обставин інкримінованого злочину і про те, що останній не вчиняв кримінально-караних діянь, колегія суддів вважає такими, що не належать до кола питань під час вирішення клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на даному етапі кримінального провадження не вправі розглядати питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті.
Таким чином, при розгляді клопотання стороною обвинувачення доведене об`єктивне існування обставин, які виправдовують обрання виняткового запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали судом першої інстанції, не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4