Справа № 164/1735/19 Провадження №11-кп/802/92/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 16 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Маневичі, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з професійно технічною освітою, не працює, розлучений, раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_8 22 серпня 2019 року близько 10 год. 20 хв., у житловому будинку за місцем своєї реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , під час побутового конфлікту, умисно наніс останній два удари носком правої ноги в ділянку тулуба ліворуч та один удар в ділянку правого стегна. Після того, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на умисне нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_10 два удари долонею руки по обличчю та, перебуваючи на сходах, утримуючи потерпілу за верхній одяг, умисно зіштовхнув її вниз по сходах, в результаті чого остання вдарилася головою, лівим коліном та обома ліктями. В подальшому, ОСОБА_8 при виході з будинку утримував ОСОБА_10 за руки, викручував їх, утримуючи потерпілу за волосся, тричі ударив її головою у полотно вхідних дверей будинку. В такий спосіб, згідно висновку судово - медичної експертизи № 49 від 11 вересня 2019 року, ОСОБА_8 умисно спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: струсу головного мозку, садна і подряпини обличчя і волосистої частини голови, підшкірних гематом лівих плеча і кисті. За ступенем тяжкості ЗЧМТ: струс головного мозку належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я, решта виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, як кожне окремо, так і увесь перелік, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним, таким, що не узгоджується із фактичними обставинами даної події. Заперечує факт нанесення потерпілій, яка спричинила між ними конфліктну ситуацію, будь-яких тілесних ушкоджень та вказує на об`єктивну недостатність доказів в підтвердження його винуватості. Водночас, вважає заявлений потерпілою цивільний позов безпідставним. У зв`язку із цим, просить вирок суду від 16 липня 2020 року щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 подана письмові заперечення, в яких просить подану обвинуваченим апеляційну скаргу залишити без задоволення.

- представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 , оскаржує вирок в частині призначеного покарання через його невідповідність особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого, внаслідок м`якості, а також в частині вирішення цивільного позову. Вказує, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом не з достатньою повнотою враховано обставини вчиненого систематичне неодноразове нанесення ударів, які спричинили ряд тілесних ушкоджень потерпілій, в присутності малолітніх дітей. А при частковому задоволенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди, не враховано вимоги розумності та справедливості, пережитий фізичний біль та страждання. Тому, просить вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які подану ним апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілої заперечили, представника потерпілої, яка подану апеляцію підтримала, заперечила апеляцію обвинуваченого, прокурора, який просив збільшити розмір моральної шкоди, а в решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_10 .

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненому, така доводиться сукупністю зібраних у провадженні доказів, які обґрунтовано враховані судом.

Суд першої інстанції підставно взяв до уваги показання самого обвинуваченого, який не заперечував свого перебування за місцем реєстрації у зазначеному в обвинуваченні щодо нього часі та місці, а також виниклого між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_10 конфлікту, яка в суді показала, що обвинувачений висловлював щодо неї необґрунтовані погрози, ображав її, бив ногою в тулуб, долонею по обличчю, умисно зіштовхнув її вниз по сходах, викручував руки та тричі вдарив головою об двері, в присутності малолітніх дітей.

Такі показання є послідовними і у своїй сукупності дають змогу відтворити всі обставини злочину, які були до і на момент його вчинення та цілком узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_11 , які безпосередньо сприймались судом, а також із іншими наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: заявою потерпілою ОСОБА_10 від 22 серпня 2019 року про вчинення щодо неї обвинуваченим протиправних дій; протоколом слідчого експерименту від 4 жовтня 2019 року, проведеного з участю потерпілої з фототаблицею до нього; відеозаписом, на якому зафіксовано конфлікт, що мав місце 22 серпня 2019 року, а також висновком експерта від 30 серпня 2019 року № 49, відповідно до якого, у потерпілої ОСОБА_10 наявні такі тілесні ушкодження, як: закрита черепно мозкова травма: струс головного мозку належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.3.3. №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року); садна і подряпини обличчя і волосистої частини голови; підшкірні гематоми лівих плеча і кисті та поверхнева різана рана правої кисті, як кожне окремо, так й увесь їх перелік відносяться до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. вказаних вище «Правил…»), який проведений на підставі даних амбулаторної картки ОСОБА_10 , що жодним чином не свідчить про необ`єктивність проведеного експертом дослідження, яке є науково-обгрунтованим, і піддавати сумніву яке у апеляційного суду підстав немає.

Погоджується апеляційний суд і з критичною оцінкою судом показань свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 батька та рідного брата обвинуваченого з приводу даних подій, які не заперечували факт неприязних відносин із потерпілою.

У відповідності до ч. 1 ст. 354 КПК України допит малолітнього свідка проводиться в присутності законного представника, педагога чи психолога, а за необхідності лікаря.

Установлено, що допит малолітнього ОСОБА_14 в суді відбувався із участю представника служби у справах дітей Маневицької РДА ОСОБА_15 , яка, відповідно до запитуваної апеляційним судом інформації, за посадою не є педагогом чи психологом, у зв`язку із чим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги обвинуваченого про те, що такий допит проведений із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому показання вищезгаданого свідка не можна вважати допустимим доказом.

Однак, оцінка таких показань як недопустимих та їх виключення із вироку суду, істотно не випливає на доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яка стверджується показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідка, а також сукупністю інших наявних у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, які підтверджують умисне заподіяння ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не викликають сумнівів у правильності кваліфікації його дій.

Враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та доведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 протиправних дій, апеляційний суд вважає, що подана ним апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Доводи потерпілої про призначення судом обвинуваченому надто м`якого покарання також відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду, обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд з достатньою повнотою, у відповідності до ст. 12 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного, який, будучи особою молодого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, наявність в нього двох малолітніх дітей.

Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні. До обставини, яка обтяжує покарання, суд відніс вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, і з таким його висновком погоджується і апеляційний суд.

Враховано судом і те, що протиправні дії, у зазначеному випадку, вчинені обвинуваченим по відношенню до потерпілої, яка є його колишньою дружиною.

Обране судом першої інстанції покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, і не є надто м`яким, як зазначає у поданій ним апеляційній скарзі представник потерпілої.

Потерпіла, користуючись наданими їй процесуальним законом правами /ст. 56 КПК України/, під час судового провадження у суді першої інстанції пред`явила цивільний позов, шляхом подачі позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями обвинуваченого.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, місцевий суд, керуючись положеннями статей 127 - 129 КПК України та приймаючи рішення про його часткове задоволення, врахував фізичні та моральні страждання пережиті ОСОБА_10 , тривалість лікування, вимушені зміни у її житті. При визначенні самого розміру моральної шкоди судом з достатньою повнотою ураховано вимоги розумності та справедливості.

Відтак, заявлений у справі цивільний позов потерпілої вирішено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 16 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: