ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у закритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 апеляційні скарги прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні № 000467 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та йому призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому залишено у виді домашнього арешту та покладені обов`язки, передбачені п.1-5, 9 ч.5 ст.194 КПК України. Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

Провадження№11-кп/822/ 263/21 Головуючий у І станції: ОСОБА_8 Категорія: ч.2 ст.156 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Захисник ОСОБА_7 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок відносно ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Твердить, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив однобічне, явно з обвинувальним нахилом, упереджене дослідження всіх обставин справи, поклавши в основу вироку суперечливі докази, проігнорувавши інші докази, які могли істотно вплинути на висновки суду.

Вважає,що вирок суду грунтується на припущеннях, а докази, якими суд обгрунтував свої висновки, не доводять винуватості ОСОБА_6 .

Зазначає, що обвинувачений в судовому засіданні заперечив свою причетність до даного злочину, оскільки дітей любить, має гарні стосунки з ними та не міг їх образити.

Зазначає, що малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали у обвинуваченого тривалий час та він вчиняв відносно дітей розпусних дій.

У судовому засіданні ОСОБА_6 ,посилаючись на медичні документи,показував,що за станом здоров`я у зв`язку із захворюванням на простатит не відчуває статевого потягу

Сторона захисту звертала увагу на те, що надані потерпілою покази, які зазначені у висновку психологічного дослідження від 30.09.2020 року та були надані ОСОБА_9 під час бесіди з психологом і покази потерпілої, надані в судовому засіданні 13.10.2020 року, різняться між собою щодо послідовності перебігу подій 20.09.2020 року, однак суд не взяв це до уваги.

На думку апелянта, покази обвинуваченого є послідовними, логічними і не спростованими, тоді як покази малолітніх- потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 є надуманими та надиктованими матір`ю ОСОБА_13 через неприязні стосунки, які склалися з ОСОБА_6 , і до них потрібно ставитися критично,а усі сумніви трактувати на користь ОСОБА_14 .

Захист вважає, що докази, якими суд обгрунтував вирок, не є обвинувальними доказами та не підтверджують обвинувачення, а лише вказують на проміжні факти, якими встановити окремі елементи складу злочину та інші обставини неможливо.

Зокрема зазначає, що з висновку судово-медичної експертизи за №868 вбачається, що під час огляду малолітньої ОСОБА_11 зовнішніх тілесних ушкоджень чи патологічних змін не виявлено.

Також посилається на висновок судової - психіатричної експертизи №589 про те,що протиправні дії, скоєні відносно малолітньої ОСОБА_11 з боку ОСОБА_6 не призвели до будь-яких психічних наслідків у потерпілої.

Прокурор ОСОБА_5 у апеляційній скарзі просить змінити вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства

Посилається на те, що суд при ухваленні вироку не дотримався вимог щодо змісту резолютивної частини вироку,не зазначивши рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи,як те передбачено п.2.ч.4 ст.374 КПК України,ст.6-1 КВК України.

За таких обставин прокурор просить,змінивши вирок,доповнити його резолютивну частину рішенням про включення інформації про обвинуваченого до даного реєстру .

Згідно з вироком, 20.09.2020 року, в обідній час, ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю свого проживання, на території домоволодіння, розташованого за адресою:, АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, зайшов у приміщення літньої кухні, і коли туди зайшла малолітня ОСОБА_11 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через свій вік, вчинив розпусні дії, які виразились в оголенні ОСОБА_6 свого статевого органу та статевого органу малолітньої ОСОБА_11 , а також непристойному доторканні руками до статевого органу ОСОБА_11 та примушуванні останньої доторкатися до його статевого органу.

У подальшому ОСОБА_6 своїх злочинних дій не припинив і 20.09.2020 в післяобідній час, перебуваючи на території дитячого майданчику, що в с. Шилівці Хотинського району, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного, соціального розвитку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, використовуючи безпорадний стан потерпілої ОСОБА_11 , яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних нею розпусних дій через свій вік, повторно вчинив розпусні дії, які виразились в непристойному доторканні руками до статевого органу дитини.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили відхилити апеляційну скаргу прокурора, доводи прокурора, яка підтримала подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечувала щодо апеляційної скарги захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає, що районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідив надані сторонами докази, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Не визнаючи винуватість у скоєнні злочину,обвинувачений у суді першої інстанції показав,що 20 вересня 2020 року він привіз ОСОБА_13 (доньку його цивільної дружини) та її дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до себе додому готувати їжу на храмове свято.Потім разом із дітьми ходили на гойдалки,однак він до ОСОБА_17 не торкався.

Вдома він пішов у літню кухню переодягатися, скинув штани, і в цей час в літню кухню забігли діти, але він вигнав їх звідти. Після того, як він переодягнувся, знову забігла ОСОБА_18 ,він жартома запитав її, чи взяла вона з собою «піську», вона сказала, що так, а він їй сказав, щоб показала. Далі він сказав ОСОБА_19 , щоб вона заховала «піську» і нікому про це не розповідала, тому що дідуся можуть посадити в тюрму.Він неодноразово питав про це жартома дітей, оскільки доглядав за ними. Після цього діти пішли до ОСОБА_13 , і напевно їй про це розповіли, остання зразу сказала, щоб він відвіз їх з дітьми додому. Цього ж дня ОСОБА_13 подзвонила до його дружини і сказала, що та живе з педофілом. Причин наговорювати на нього ОСОБА_13 та діти не мають.

Показання обвинуваченого районний суд обгрунтовано оцінив як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки такі показання спростовуються наступними доказами.

Так, із показань малолітньої потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що в неї є бабуся ОСОБА_20 , яка проживає в с. Шилівці з дідом Міною(обвинуваченим). Коли вона перебувала у бабусі та гралася зі своїм братом, дід покликав її в літню кухні його домогосподарства та примусив зняти одежу і торкатися руками до свого статевого органу, та сам торкався руками до її статевого органу. Це бачив брат ОСОБА_21 .

Також в подальшому він торкався руками до її статевого органу на дитячому майданчику, де вона гралася з братом та іншими дітьми, про що вона розповіла братові та бабусі, але бабуся не повірила їй. Коли вона з ОСОБА_21 повернулася додому, то розповіли матері про те, що з нею робив дідусь.

(журнал судового засідання із відеофіксацією та стенограмою проведення допиту потерпілої ОСОБА_11 під час досудового розслідування слідчим суддею в судовому засіданні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.10.2020 року а.с. 36-47, том 1).

На спростування доводів апелянта, показання малолітньої потерпілої є послідовними та не містять суперечностей щодо істотних для провадження обставин,які впливають на висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6

При цьому слід зважити,що на момент вчинення розпусних дій обвинуваченим щодо дитини їй виповнилось лише 6 років.

Вказані потерпілою обставини підтвердив у суді малолітній свідок ОСОБА_12 , який показав,що тоді,коли вони гралися з ОСОБА_22 у жмурки, він пішов шукати її і випадково побачив у літній кухні діда без нижнього одягу, де поруч була ОСОБА_18 . Вона лежала на дивані без штанів. Він бачив тільки оголені її ноги та звідти втік. Після цього вони з ОСОБА_23 і дідом ОСОБА_24 (обвинуваченим) ходили в магазин та на гойдалки,де на дитячому майданчику обвинувачений та сестра ОСОБА_18 сиділи разом на гойдалках. Пізніше цього дня, ОСОБА_18 йому розповіла, що дід ОСОБА_25 (обвинувачений) ліз до її статевого органу в цей день в літній кухні та на майданчику, після чого її болів цей орган.

Вже перебуваючи вдома він та ОСОБА_18 розповіли матері про вказані розпусні дії діда відносно ОСОБА_26 та те, що він зробив їй боляче.

(журнал судового засідання із відеофіксацією та стенограмою проведення допиту малолітнього свідка ОСОБА_12 під час досудового розслідування слідчим суддею в судовому засіданні Шевченківський районний суд м. Чернівці від 13.10.2020 року а.с. 71-80, том 1).

В суді першої інстанції законний представника малолітньої ОСОБА_11 - ОСОБА_13 показала, що 20.09.2020 року разом з дітьми була вдома у ОСОБА_6 та своєї матері, допомагала по господарству. Після обіду ОСОБА_6 пішов з дітьми в магазин та на дитячий майданчик. Коли повернулися, діти були вже не веселі, донька ОСОБА_18 сиділа на стільчику та ввесь час просилася додому. По дорозі додому ОСОБА_14 сказав,щоб вона добре помила ОСОБА_27 . Вдома син ОСОБА_28 ( ОСОБА_12 ), сказав, що бачив як ОСОБА_18 з дідом(обвинуваченим) займались сексом, а саме- коли він(свідок) зайшов у літню кухню, то побачив як там стояв дід із спущеними штанами та ОСОБА_18 , яка боялась сказати, що там було. Пізніше ОСОБА_18 розповіла, що це було неодноразово і в хаті, і кінці городу

Також ОСОБА_18 розповідала, що коли в цей день пішли на дитячий майданчик, то ОСОБА_6 сів біля неї та поклав їй руку в труси. У літній кухні ОСОБА_6 сказав ОСОБА_19 торкатись його статевого органу, а сам торкався статевого органу ОСОБА_26 .

Після цього звернулися до поліції та у медичну установу,оскільки дитина скаржилась,що її болить статевий орган.

Потім вона мала розмову із ОСОБА_14 ,який підтвердив,що дійсно це зробив, тому що був п`яний, казав, щоб вона не розповідала нікому, тому що він старий і йому в тюрму не можна.

Про такі дії ОСОБА_14 вона того ж дня(20.09.2021 року) у телефонній розмові повідомила свою матір-цивільну дружину ОСОБА_14 ,сказавши,що та живе із педофілом.

Факт такої розмови підтвердив і обвинувачений у своїх показаннях в суді.

Під час досудового розслідування ОСОБА_13 видала диск із аудіо записом її розмови з донькою ОСОБА_11 та сином ОСОБА_12 , яка відбулась 21.09.2020 року по місцю їх проживання (а.с. 100, том 1).

З дослідженого судом протоколу огляду оптичного носія та прослуховування аудіозапису від 03.10.2020року вбачається, що малолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розповіли своїй матері ОСОБА_13 про вчинення розпусних дій щодо ОСОБА_29 (т.1 а.с. 101-103).

Посилання апелянта на те,що показання потерпілої і свідків є неправдивими,судова колегія відкидає,оскільки ОСОБА_6 у районному та апеляційному суді пояснив,що причин обмовляти його ОСОБА_13 та неповнолітні ОСОБА_30 і ОСОБА_10 не мають.

Про неправомірні дії ОСОБА_6 ,який вчинив зазначені вище розпусні дії щодо її малолітньої дитини ОСОБА_13 подала заяву до поліції 22.09.2020 року ,на підставі якої були внесені відомості до ЄРДР(а.с.17-18,22 т.1)

Факт звернення ОСОБА_13 22.09.2020 року за медичною допомогою з метою огляду дитини дитячим гінекологом підтверджений довідкою лікаря ОСОБА_31 ,відповідно до якої малолітня потерпіла скаржилася на біль в ділянці зовнішніх статевих органів протягом декілька днів. Під час огляду встановлена значна гіперемія малих статевих губ і вульви.Дівчинка дуже напружена, злякана, знервована, діагноз: вульвіт ( а.с. 21 т.1).

У суді свідок ОСОБА_31 показала, що 22 вересня 2020 року проводила огляд дівчинки ОСОБА_11 ,2014 р.н.Дитина була налякана, закрита, дуже довго її умовляли, щоб вона дозволила оглянути її. За результатами огляду було встановлено гіперемію зовнішніх статевих органів

Доводи апелянта про те,що,відповідно до показань свідка,неможливо встановити точно причину гіперемії,не спростовує показань малолітньої дитини про те,що ОСОБА_14 торкався її статевих органів руками.Як показала свідок ОСОБА_31 , торкання брудними руками може бути причиною гіперемії у дитини.

Висновком експерта № 868 ст від 21.10.2020 року, встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи малолітньої ОСОБА_11 зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено. Порушений психологічний стан дитини на момент проведення експертизи не дозволив провести ретельний огляд зовнішніх статевих органів дитини ОСОБА_11 без ризику спричинення їй додаткової психологічної травми (а.с 49-50, том 2).

При цьому судова колегія враховує,що у вину ОСОБА_6 не ставилось вчинення насильницьких дій сексуального характеру,а тому посилання апелянта на відсутність у дитини тілесних ушкоджень не спростовує правильних висновків суду про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні розпусних дій щодо малолітньої дитини.

З висновку психологічного дослідження, проведеного із малолітньою ОСОБА_11 практикуючим психологом центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССДЧОДА ОСОБА_32 від 30.09.20 року вбачається, що при бесіді про події, коли ОСОБА_18 проживала у діда та бабусі спостерігались різні реакції в дитини на різні події. При знайомстві та встановленні продуктивного альянсу із психологом, дівчинка була спокійною, контактною, часто зверталась за сторонньою допомогою. Яна охоче розповідала про своє хобі, свої вподобання, про те як із мамою та братиком ходять в кафе на піцу. Під час таких розмов, дівчинка говорила чітко, правильно вимовляла слова із правильним закінченням слів, жестикуляція та міміка не відображали станів переживання та тривоги. Під час допиту слідчим у ОСОБА_26 спостерігались зовсім інші емоційні реакції: дівчинці важко було всидіти на одному місці; відповідаючи на запитання, намагалася сказати дуже швидко (при цьому голос був тихим); досить багато слів закінчувала із закінченням «-ка». Наприклад: толкавка, непускавка, дідка, тримавка, відпустивка, заставлявка. Зміни в поведінкових та емоційних реакціях дівчинки підтверджують наявність посттравматичного стану (а.с. 51-52, том 1).

З висновку психологічного дослідження від 30.09.20 року ,проведеного практикуючим психологом центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССДЧОДА ОСОБА_32 щодо малолітнього ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_28 контактний, орієнтований на діалог із дорослими.

У процесі спілкування із ОСОБА_33 (знайомство; встановлення довірливого спілкування через складання пазлів; бесіда про події, коли ОСОБА_28 із ОСОБА_23 проживали у діда та бабусі) спостерігались різні реакції в дитини на різні ситуації. Хлопчик проявляв інтерес до спілкування, при необхідності приймав допомогу дорослого, перебував у стані спокою спокійної та емоційної рівноваги. Під час допиту слідчим, ОСОБА_34 намагався тримати щось в руках із постійним його переминанням із однієї руки до іншої. Говорив швидко та тихо. Зміни в поведінкових та емоційних реакціях хлопчика підтверджують наявність посттравматичного стану (а.с. 81-82, том 1).

Такі свої висновки ОСОБА_32 підтвердила у районному суді під час її допиту як свідка.

Також показала,що була присутня як психолог під час допиту малолітньої ОСОБА_11 у слідчого. Під час допиту була змінена поведінка, хотіла втекти, недорозповідати, говорила швидко та тихо.Розповідала про неправомірні розпусні дії діда ( ОСОБА_14 ) щодо неї. Під час допиту дитина не плуталася, говорила послідовно, намагалася швидко розповісти і забути. Не було під час допиту жодних ознак того,що дитина вигадує чи її навчили,що розповідати.В такому віці дитина не зможе так розповісти зі слів, були досліджені і міміка, і жести, поведінка емоційні реакції у ОСОБА_26 .

У ОСОБА_16 при допиті також була зміна і в поведінці, і в реакції, він навіть більш глибоко переживає вказані події, які відбулися в діда Міни(обвинуваченого) з ОСОБА_23 .Малолітній розповідав, що дід робив із Яною секс(він знає, що це таке, оскільки колись йому розповідав про це тато) і тому усвідомлення цієї події спричинило таку травматичну реакцію у хлопчика

Діти не схильні до фантазування чи навіювання.

Згідно висновків судово-психіатричного експерта за № 589 від 15.10.2020 та № 590 від 15.10.2020 року, малолітня ОСОБА_11 та малолітній ОСОБА_12 на даний час ознак психічного захворювання не виявляють. На період часу, до якого відноситься події щодо скоєного проти ОСОБА_11 діяння, потерпіла та свідок ознак психічного захворювання також не виявляли. За своїм психічним станом, з урахуванням віку, відсутності життєвого смислового та сексуального досвіду, вони могли сприймати, запам`ятовувати та відтворювати тільки зовнішню сторону юридично значущих подій (час, місце, особу, послідовність подій) та можуть давати з цього приводу показання. (т.1 а.с. 55-56,85-86 ).

Посилання апелянта на те,що згідно цих висновків,протиправні дії, скоєні відносно малолітньої ОСОБА_11 з боку її діда ОСОБА_6 , не призвели до будь-яких психічних наслідків у потерпілої та свідка(тобто не спричинили виникнення психічних розладів) не спростовують факту наявності у дітей психологічного постравматичного стану,які(стани) не є тотожними.

Згідно висновку експерта № 4 від 11.11.2020 року, ОСОБА_6 на даний час та на час, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 178-179, том 1).

Посилання сторони захисту на те, що у ОСОБА_6 відсутні фізичні можливості та він не має статевого потягу через наявну хворобу простати не спростовує факту вчинення ним розпусних дій щодо малолітньої особи.

Отже,суд правильно встановив фактичні обставини провадження та на підставі повно і об`єктивно досліджених доказів прийшов до обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину,передбаченого ст.156 ч.2 КК України .

Наведені захисником у апеляційній скарзі доводи таких висновків не спростовують,а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вказаних вимог,оскільки врахував, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою повторно.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно,є пінсіонером, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі неможливе.

Судова колегія погоджується з таким висновком, оскільки згідно положень міжнародного законодавств, які закріплені, зокрема, в Конвенції про права дитини(ратифікована Постановою ВР від 27.02.1991 року) та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства(ратифікована Законом України від 20.06.2012 року) дані злочини становлять високу суспільну небезпечність, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному й психічному розвитку неповнолітнього.

Згідно Декларації прав дитини,яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року,дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони й піклування, у тому числі й у належному правовому захисті як до, так і після народження.

Таким чином, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання у здійснення її права на особисте життя.Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. (ст. 16 Конвенції про права дитини).

З огляду на викладене судова колегія вважає, що похилий вік обвинуваченого не є підставою для пом`якшення покарання,оскільки злочин проти статевої свободи і недоторканості малолітньої був ним скоєний саме у цьому віці.

Отже, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке за строком, згідно санкції, є мінімальним, буде необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів то досягнення мети покарання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначається рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Крім цього, згідно п.5 ст.6-1 КВК України інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Як вбачається з вироку, судом усупереч вимогам ст.374 КПК України, не прийнято рішення про включення даних щодо ОСОБА_6 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити,змінити вирок районного суду відповідно до ст.407,408 КПК України,доповнивши його резолютивну частину рішенням про включення даних щодо ОСОБА_6 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Керуючись ст.ст.404,405,407-409,418,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 156 КК України змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку,а саме включити інформацію про засудженого ОСОБА_6 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3