Справа № 461/1440/21
Провадження № 1-кп/461/308/21
УХВАЛА

24.02.2021 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до ЄРДР за №0002318 від 04.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в :

22.02.2021 року в провадження Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002318 від 04.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Прокурор зазначає, що обвинуваченому у разі визнання його винуватим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може стимулювати обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Його дії, як і сам ОСОБА_4 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, шляхом вчинення стосовно них нових злочинів, з метою зміни ними показів, через що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення вказаного клопотання заперечили, просили застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в тому числі до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

В підготовчому судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити докази та обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду. При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, з характеристики наданої прийомною донькою ОСОБА_6 та допитаними у кримінальному провадженні сусідами веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та схильний до насильства в сім?ї. Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4 намагався втекти під час переслідування працівниками поліції при затриманні, що є підставою вважати, що він може переховуватися від суду.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, підстав для застосування альтернативи у вигляді застави суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 184, 194, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 задоволити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» строком до 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить до 24.04.2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.03.2021 року.

Суддя ОСОБА_1