ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/879/21 Справа № 216/7107/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 24 березня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який має середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні крадіжки за наступних обставин.
Наприкінці грудня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового працевлаштування - в приміщенні боксу № НОМЕР_1 , який розташований на території автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів і прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, будучі впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає й вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу таємно викрав з указаного приміщення боксу належні потерпілому ОСОБА_9 чоловічі кросівки фірми «Reebok Crossfit», які матеріальної цінності не представляють, та чоловічу куртку фірми «Puma BMW Motorsport» вартістю 1 750 грн. Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України. В іншій частині вирок залишити без зміни.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно та невмотивовано призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
В доповненні до апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок відносно ОСОБА_7 , яким призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом кримінального закону.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, а вирок суду скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
При призначенні покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і, призначаючи покарання обвинуваченому, насамперед, враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому призначене особі судом покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Як слідує з оскаржуваного вироку судом першої інстанції було встановлено одну обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого.
В ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та під час ухвалення оскаржуваного вироку судом не було встановлено наявності кількох обставин обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що дало б підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, тобто нижче ніж найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому в мотивувальній частині вироку, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, нижчого ніж найнижча межа, встановлена санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції жодним чином не обгрунтував свого висновку про можливість призначення обвинуваченому такого покарання, адже характер та ступінь тяжкості зазначеного правопорушення, конкретні обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого не давали достатніх підстав для висновку про можливість призначення йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.
З викладеного слідує, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт суд першої інстанції допустив порушення, оскільки у оскаржуваному вироку жодним чином не мотивував необхідність призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування вироку вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ст.ст. 409, 413 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вказаний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, відшкодував шкоду потерпілому в повному обсязі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, апеляційний суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, апеляційним судом не встановлено.
У зв`язку із зазначеним апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Апеляційний суд приходить до висновку, що саме таке покарання ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час розгляду в суді першої інстанції, не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок відповідно до ст. 420 КПК України скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4