Номер провадження: 11-кп/813/1111/21
Номер справи місцевого суду: 521/7370/20 1-кп/521/603/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000516 від 27.05.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ,обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України, до 29.03.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинувачених був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинувачених, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки обвинувачених. Завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинувачених під вартою з поважних причин.
Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду та матеріали провадження направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, так як, в порушення вимог ч.2 ст. 31 КПК України, ухвала суду постановлена одноособово, а не колегіально, у складі трьох суддів. Судовий розгляд 29.01.2021 року проведений без участі обвинувачених.
Оскаржувана ухвала була прийнята за їх відсутності на підставі ухвали суду від 10.12.2020 року про розгляд кримінального провадження без участі обвинувачених, яка, в свою чергу постановлена в порушення ст. 330 КПК України та прав обвинувачених на захист.
Прокурор в порушення ч.3 ст.200 КПК України не надав обвинуваченим копію клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до наступного.

Так, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за №00000516 від 27.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_8 увчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_10 та ОСОБА_8 або встановлення невинуватості останніху вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

З огляду на наведене апеляційний суд не приймає до уваги доводи обвинувачених про те, що вони незаконно утримуються під вартою, так як відбули покарання за вироком суду, а наразі безпідставно обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, яких не вчинювали.

Оскаржуваною ухвалою суду від 29.01.2021 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до 29.03.2021 року, так як прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під вартою, а також доведено обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, а також того, що обвинувачені раніше судимі та вчинили нові злочини під час відбування покарання.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно продовжити термін тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім. Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про подовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинувачених, оскільки суд першої інстанції дотримався приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, враховуючи, що у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років позбавлення волі, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачені, враховуючи тяжкість покарання, що їм загрожує у разі встановлення їх вини, можуть вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, не зменшення ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачені раніше судимі та вчинили нові злочини під час відбування покарання.
Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

При розгляді питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинувачених.

Доводи апеляційних скаргпро те, що в порушення вимог ч.2 ст. 31 КПК України, ухвала суду постановлена одноособово, а не колегіально, у складі трьох суддів, апеляційний суд не приймає до уваги, так як, згідно вимог ст. 331 КПК України, під час здійснення судового провадження, питання щодо продовження строку тримання під вартою вирішується головуючим суддею.
Доводи апеляційних скарг про те, що питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених було вирішено без участі обвинувачених, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ухвалою суду від 10.12.2020 року, постановленою в порядку ст. 330 КПК України, обвинувачені були видалені з зали судових засідань, у зв`язку з систематичним порушенням порядку в залі судових засідань.
Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційних скарг про те, що прокурором, в порушення ч.3 ст.200 КПК України, не було надано обвинуваченим копію клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки таке клопотання взагалі прокурором не подавалося, а питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених було вирішено за ініціативою головуючого, в порядку ч.3 ст. 331 КПК України.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000516 від 27.05.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 02.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3