Дата документу 01.04.2021 Справа № 322/354/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/89/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/354/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року, якою
задоволено подання Новомиколаївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області; скасовано стосовно засудженого ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене йому за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року за ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалено направити ОСОБА_8 в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому за вироком суду покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання.

Згідно зі змістом ухвали, Новомиколаївський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду із поданням, в якому вказував, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік. Суд зобов`язав засудженого в період іспитового строку, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
11 грудня 2018 року вказаний вирок набрав законної сили. 09 січня 2019 року засудженого ОСОБА_8 під підпис було ознайомлено з покладеними на нього обов`язками.
За період перебування на обліку ОСОБА_8 неодноразово, без поважних причин, не з`являвся на реєстрацію, а саме 20 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року та 20 березня 2019 року, підтверджуючих документів про поважність причин неявки не надав.
Вказані факти свідчать про злісне невиконання вимог вироку суду, ухилення засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання, а також не бажання стати на шлях виправлення.
В поданні Новомиколаївський районний сектор філії Державної установи "Центр пробації" в Запорізькій області просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_8 та направити його для відбування покарання, призначеного йому за вироком суду.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 в період звільнення від відбування покарання з випробуванням було допущено ряд порушень порядку та умов відбування покарання, а тому визнав подання обґрунтованим і задовольнив його.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 адвокатОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, винести ухвалу якою відмовити в задоволенні подання. В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, прийнята з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсності, оскільки перші три рази неявки засудженого на реєстрацію не можна брати до уваги, оскільки останньому робилися письмові попередження, і на думку захисника орган пробації на той час не знайшов підстав для звернення до суду з поданням.

Щодо неявки для реєстрації 20.03.2019, захисник зазначає, що неявка мала місце із цілком поважних причин сильний біль у спині.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження ухвали суду першої інстанції у зв`язку з поважністю причин пропуску цього строку.

Ухвалу суду першої інстанції просить скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання Новомиколаївського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Обґрунтованим, згідно з вимогами частини 2 вищезазначеної статті вважається рішення, яке ухвалено судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим, відповідно до ч.3 ст.370 КПК України, є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду наведеним вище процесуальним вимогам закону відповідає.
Так, задовольняючи подання Новомиколаївського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що головною умовою звільнення засудженого від відбування покарання з іспитовим строком є виконання обов`язків, які були покладені судом, і оскільки засуджений ОСОБА_8 неодноразово, без поважних причин 20.02.2019, 27.02.2019, 06.03.2019, 20.03.2019 не з`явився на реєстрацію до органу пробації, то існують підстави для задоволення подання органу пробації і направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому за вироком суду покарання.
Як вбачається з матеріалів справи та особистої справи засудженого ОСОБА_8 , вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені судом на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Нагляд за поведінкою засудженого покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
11 грудня 2018 року вказаний вирок набрав законної сили. 09 січня 2019 року засудженого ОСОБА_8 під підпис було ознайомлено з покладеними на нього обов`язками.
Відповідно до матеріалів апеляційного провадження, встановлено, що за період перебування на обліку ОСОБА_8 неодноразово, без поважних причин, не з`являвся на реєстрацію, а саме 20 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року та 20 березня 2019 року, підтверджуючих документів про поважність причин неявки не надав.
За змістом ч.3 ст.75 КК України суд вправі за наявності для того відповідних підстав ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У статті 76 КК України, визначені обов`язки, які суд покладає на засудженого у разі його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
При цьому, ч.4 ст.166 КВК України визначає, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Розділом ІХ Наказу Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, у тому числі звільненими від відбування покарання з випробуванням вагітними жінками та жінками, які мають дітей віком до семи років, та звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років.
Главою 3 розділу ІХ вказаного наказу встановлені обов`язки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, у тому числі звільнених від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років, а саме: звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).
У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить однозначного висновку, що умовою звільнення засудженого від відбування покарання є не лише не вчинення останнім злочинів під час іспитового строку, а й обов`язкове виконання ним обов`язків, покладених судом відповідно до ст.76 КК України.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого дійшов правильних висновків про скасування відносно ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного йому за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.11.2018 за ч.2 ст.185 КК України.
Колегія суддів вважає доводи захисника засудженого ОСОБА_7 безпідставними, оскільки вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 систематично не виконує покладені на нього судом обов`язки.
Будь-яких документальних підтверджень про поважність причин неявки засудженого ОСОБА_8 на реєстрацію до органу пробації під час судового засідання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду надано не було.
Зазначена поведінка засудженого ОСОБА_8 , на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, змінити свої антисоціальні погляди на життя, стати законослухняним громадянином.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника засудженого, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали судом першої інстанції, не встановлено.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4