Справа № 740/3598/18
Провадження № 1-кп/740/17/21
ВИРОК

іменем України

14 липня 2021 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2018 року за №0000777, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 16 березня 2021 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 28 червня 2018 року близько 12-00 год., перебуваючи у м`ясному павільйоні на території продуктового ринку, розташованого в АДРЕСА_1 , умисно, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, непомітно для продавців та відвідувачів павільйону, повторно здійснив таємне викрадення рюкзака, в якому знаходився мобільний телефон марки «Lenovo A 850», вартістю 1536 грн. 67 коп, та грошові кошти у сумі 400 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1936 грн. 67 коп.

ОСОБА_3 28 червня 2018 року близько 12-00 год., перебуваючи у торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 , розташованому в АДРЕСА_2 , умисно, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, непомітно для продавців та відвідувачів павільйону, повторно здійснив таємне викрадення шкіряної сумки, в якій знаходились грошові кошти у сумі 500 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 500 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини викрадення рюкзаку та сумки в торгівельних павільйонах, зазначив про відшкодування шкоди потерпілим, щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується його показаннями під час судового розгляду, доказами кримінального провадження, які суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним досліджувати щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є доказами згідно ст.ст.84, 95 КПК України.

Із врахуванням викладеного наявні підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), належного потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вчинена повторно.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів і повязані із незаконним посяганням на приватну власність щодо двох потерпілих через незначні проміжки часу, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності; дані про особу обвинуваченого, який має 48-річний вік, судимий 16 березня 2021 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, вчинених 02, 12 та 15 квітня 2018 року, 01, 03, 05 та 07 травня 2018 року, має постійне місце проживання, за яким скарги щодо нього відсутні, є працездатною особою, не є особою з інвалідністю, не перебуває на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро кається у скоєному, згідно досудової доповіді щодо останнього визначені середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства із зазначенням можливості виправлення без позбавлення чи обмеження волі; обставина, яка пом"якшує покарання,-щире каяття, обтяжуючі обставини відсутні.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України в судовому засіданні не встановлені.

Обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення вчинені до постановлення вироку Ніжинського міськрайонного суду 16 березня 2021 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України, яким останнього засуджено до 04 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, що є підставою для призначення покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, мотиви та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень,-шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком від 16 березня 2021 року.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року (справа №199/1496/17), який враховується судом в порядку ч.6 ст.368 КПК України, кримінально-правові норми, передбачені ст.ст.70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не має адміністративних стягнень, має постійне місце проживання, за яким скарги щодо нього відсутні, має позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, відсутність претензій потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутність судимостей обвинуваченого згідно ст.89 КК України на час вчинення кримінальних правопорушень 28 червня 2018 року, висновок органу пробації щодо можливості його виправлення без позбавлення чи обмеження волі, суд вважає за можливе здійснення виправлення обвинуваченого без відбування остаточного покарання, що є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

Дане покарання на переконання суду відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експерта у розмірі 429 грн. підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню наступним чином: рюкзак, в якому знаходяться мобільний телефон марки «Lenovo A 850», грошові кошти в сумі 400 грн.,-підлягають поверненню потерпілому ОСОБА_5 , як власнику; шкіряну сумочку, в якій знаходиться відеокамера «JVC BN-V507» із зарядним пристроєм, грошові кошти в сумі 500 грн.,-повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику.

Керуючись ст.374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2021 року визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 02 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. витрат на залучення експерта.

Речові докази: рюкзак, в якому знаходяться мобільний телефон марки «Lenovo A 850», грошові кошти в сумі 400 грн.,-повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику; шкіряну сумочку, в якій знаходиться відеокамера «JVC BN-V507» із зарядним пристроєм, грошові кошти в сумі 500 грн.,-повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику. Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.