ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/914/21 Справа № 206/3917/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000082 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

- 03 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько 02 годин 00 хвилин 25 січня 2020 року, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де достовірно знаючи, що його малознайома ОСОБА_11 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 відсутня за місцем свого мешкання, прибув до вказаної квартири та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан вищевказаного будинку, тим самим незаконно проник на територію вказаного будинку, та таємно, повторно, за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням предметів, відчинив замок вхідних дверей та зайшов до приміщення квартири. Далі він таємно викрав мультиварку, телевізор та інше майно, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 28 932 гривні 34 копійки.

Крім того, близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_7 знову прибув до території будинку, відчинив замок вхідних дверей, незаконно проник у житло, та таємно, повторно, викрав кутову шліфмашинку «Makita GA 9020», вартістю 1523 гривень 25 копійок та з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 523 гривні 25 копійок.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вказаний вирок змінити та призначити більш м`яке покарання.
Зазначає, що провину в скоєному повністю визнав, щиро розкаявся та співпрацював зі слідством, а також те що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину та доглядає за пристарілою бабусею, якій 92 роки.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином,та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини проти власності, та в черговий раз знову скоїв крадіжку, одружений, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, доглядає за бабусею, за місце мешканням характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як вбачається з журналу та технічного запису судового засідання, судом першої інстанції були належним чином досліджені і дані про особу обвинуваченого, його сімейний стан.
Судом першої інстанції було враховано і ті обставини, на які посилався апелянт.
Збитки потерпілій не відшкодовано.
Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4