Справа №635/1821/21
Провадження по справі 1-в/635/291/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Климівка Карлівського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25 квітня 2019 року Чутівського районного суду Полтавської області за ч.3 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він фактично відбув встановлену ч.3 ст. 81 КК України частину призначеного судом покарання, добросовісною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно характеризується, дотримується норм, які визначають порядок відбуття покарання, виконує законні вимоги адміністрації установи, стягнень не має, виконує роботи з благоустрою установи. Крім того зазначив, що має на утриманні двоє малолітніх дітей, судові витрати погашені, у скоєному кримінальному правопорушенні визнає свою вину.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання заперечував.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2019 року за ч.3 ст. 309, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 залишено без задоволення, вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2019 року щодо ОСОБА_4 без змін.
Вирок набрав законної сили 15 жовтня 2019 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 15 жовтня 2019 року, кінець строку 15 жовтня 2021 року.

Засуджений з 17 грудня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженої в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_8 від 30 березня 2021 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15 жовтня 2019 року. Під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 17 грудня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)», характеризується посередньо, стягнень не має, заохочувався один раз. Засуджений працевлаштований до промислової зони установи, до праці ставиться задовільно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Засуджений ОСОБА_4 приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок. Засуджений ОСОБА_4 до виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, проявляє розміну ініціативу, участі у суспільному житті відділення не приймає. Засуджений бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться задовільно, соціально-корисні зв`язки досить слабкі. Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання на профілактичних обліках установи не перебуває.

Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, відповідно до ст. 81 КК України застосування до нього умовно-дострокового звільнення передчасне.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 останній має лише одне заохочення, стягнень не має.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», останній працював в 2020 році в травні та жовтні - грудні, в 2021 році в січні - лютому.
Із матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 на протязі всього часу відбування покарання характеризується посередньо, до праці ставиться задовільно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участь в організації та проведенні виховних заходів в уставі не приймає.
Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, засуджений ОСОБА_4 має процесуальні витрати у розмірі 1716,00 гривень та за ВП №63084682 від 21 вересня 2020 року аліменти на дитину. Станом на 01 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_4 не в повному обсязі відшкодовує поточні нарахування по аліментам та за проведення експертиз з особового рахунку утримань не було.

Враховуючи характеристики засудженого, його поведінку та спосіб життя за час відбуття покарання, ставлення засудженого до праці, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1