КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/535/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1641/2021
Категорія: ст. 303 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за заявою ОСОБА_7 від 09 грудня 2020 року.
Таке рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що в заяві ОСОБА_7 , яка була подана до Київської місцевої прокуратури №10, відсутні відомості про конкретні обставини вчинення, на його думку, суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Заява фактично зводиться до незгоди з прийнятим суддею рішенням за результатами розгляду заяви сторони захисту про відвід судді того ж суду від участі у розгляді кримінального провадження. Але така незгода, з огляду на положення ст. 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 "Про незалежність судової влади" не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення суддею, а звернення із такою заявою до правоохоронних органів є втручанням у діяльність суддів, що є недопустимим.
Отже, як вважав слідчий суддя, з викладених у заяві обставин не вбачається наявність події злочину в розумінні ст. 11 КК України, а в матеріалах справи відсутні докази, що органом досудового розслідування допущена бездіяльність, тому відсутні підстави для задоволення скарги.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та прийняти нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає про істотні порушення слідчим суддею вимог ст.ст. 25, 214, ч. 2 ст. 370 КПК України, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і є підставою для призначення нового розгляду скарги в суді першої інстанції.
Зокрема, посилається на те, що відповідно до ст. 25 КПК України, яка є імперативною нормою процесуального права, у прокурора відсутні законні підстави для відмови у прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення та початку досудового розслідування, тому слідчий суддя був зобов`язаний застосувати зазначену норму процесуального права та ухвалити судове рішення про зобов`язання службової особи правоохоронного органу внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 .
Що стосується порушення слідчим суддею вимог ст. 214 КПК України, то представник заявника стверджує, що на стадії розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя не має законних повноважень перевіряти відомості про кримінальне правопорушення на відповідність диспозиції конкретної статті особливої частини КК України. За змістом ст. 214 КПК України обставини вчинення кримінального правопорушення повинні перевірятися шляхом проведення досудового розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Таким чином слідчий суддя в ухвалі свавільно інтерпретував фактичні обставини і вимоги закону та всупереч змісту заяви, де викладені конкретні обставини вчинення суддею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, в ухвалі зазначив завідомо недостовірні відомості про нібито їх відсутність.
Крім того, як вважає представник заявника, слідчий суддя неправомірно застосував на стадії досудового розслідування норму матеріального права - ст. 11 КК України, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 370 КПК України.

Разом з апеляційною скаргою представник заявника ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого обґрунтовує тим, що судовий розгляд скарги відбувся без участі заявника та представника, а копію оскаржуваної ухвали він отримав безпосередньо в суді першої інстанції лише 03 лютого 2021 року, тобто після спливу п`ятиденного строку на її оскарження.

У судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника заявника ОСОБА_6 , який підтримав клопотання та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді від 27 січня 2021 року була прийнята без участі представника заявника ОСОБА_6 . При цьому копію цього судового рішення ОСОБА_6 отримав в суді 03 лютого 2021 року, апеляційну скаргу подав до суду 08 лютого 2021 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що представник заявника ОСОБА_6 пропустив встановлений строк оскарження через об`єктивні обставини, що є підставою для його поновлення.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_6 , то колегія суддів враховує наступне.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що 08 січня 2021 року представник заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність службової особи Київської місцевої прокуратури №10 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 09 грудня 2020 року про вчинення кримінальних правопорушень суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 .

За результатами судового розгляду цієї скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні і з таким рішенням погоджується колегія суддів, оскільки визнає непереконливими доводи представника заявника ОСОБА_6 про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження та суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року, в якому, поміж іншого, зазначено, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку, або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством і оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза процесуальним порядком не допускається.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності.

Як слідує з матеріалів провадження, в заяві від 09 грудня 2020 року ОСОБА_7 стверджував про скоєння суддею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Однак, на переконання колегії суддів, в ній не наведено наявності ознак таких кримінальних правопорушень, а лише викладено відомості, які стосуються процесуальної діяльності судді щодо розгляду питання про відвід судді у кримінальному провадженні, а також допущені, на його думку, порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду цього питання та доводи заявника фактично зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням. Тому слідчий суддя в ухвалі від 27 січня 2021 року дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_7 не містить фактів, які б вказували на вчинення кримінальних протиправних дій суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 . Отже така заява не може вважатись заявою про вчинення злочину, а тому відсутні підстави для внесення відомостей із цієї заяви до ЄРДР.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи про те, що в заяві наведені переконливі обґрунтування доказів ознак службових злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, вчинених суддею, водночас визнає висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Таким чином, ухвала від 27 січня 2021 року слідчим суддею постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити представнику заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 09 грудня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4