Справа №523/2618/21
Провадження №1-кс/523/653/21
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

18 лютого 2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000193 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, клопотання слідчого ВП №3 Одеського районного управління поліції №3 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 14.02.2021 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
16.02.2021 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким 14.02.2021 року приблизно о 02:43 годині невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Бочарова 57А, умисно знищила шляхом підпалу транспортний засіб «Mersedes-BENZ», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, власником якого є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».
Як слідує з клопотання, за наведеним фактом, СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000193 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на автомобіль марки «Mersedes-BENZ», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, 2 каністри (фрагменти) зі слідами ГСМ з термічними ушкодженнями.
В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_2 посилається на те, що (з клопотання - дослівно) «…виявлені та тимчасово вилучені в ході огляду місця події, можуть містити сліди злочину, а також інші відомості, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, фіксації слідів злочину і іншої інформації, що в подальшому може мати доказове значення для даного досудового розслідування та необхідні для проведення в ході подальшого досудового розслідування відповідних експертних досліджень…», а «…метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні…».
Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.
В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За ст.132 вказаного Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Попри те, матеріали клопотання не містять відповідних документів в розумінні вимог ст.ст.36-37, 110, 214 КПК України, якими мають бути підтверджені процесуальні повноваження прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000193, адже зі змісту доданого до клопотання витягу з ЄРДР від 14.02.2021 року, не вбачається відповідних відомостей щодо залучення будь-якого прокурора до конкретного кримінального провадження.
Втім, у внесеному клопотанні всупереч приписам ч.2 ст.171 КПК України взагалі не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку та зміст клопотання містить лише припущення його ініціатора щодо зберігання на вилучених предметах слідів вчинення кримінального правопорушення, що належним чином у клопотанні не обґрунтовано і відповідними доданими до клопотання матеріалами не підтверджуються, а пропонуючи накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення взагалі не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Разом із тим, всупереч приписам ч.3 ст.132 КПК України матеріали клопотання не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення в порядку ст.276 зазначеного Кодексу певній особі про підозру у вчиненні злочину в даному кримінальному провадженні.
Одночасно слід зауважити на тому, що в порядку п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, а за п.2 ч.3 цієї ж норми закону, недопустимими доказами визнаються такими, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Так, оцінюючи доданий до означеного клопотання протокол огляду місця події від 14.02.2021 року, на предмет допустимості, слідчий суддя дійшов наступного.
Як вбачається зі згаданого протоколу місця події, огляд автомобіля марки «Mersedes-BENZ» проведено слідчим ОСОБА_2 в період часу з 04:40 до 06:00 годин 14.02.2021 року на підставі (з протоколу - дослівно) «виклику 102».
При цьому, слідчий суддя вважає, що «виклик 102» не може бути визнано підставою для проникнення зазначеного слідчого до іншого володіння особи, оскільки підставою для проведення огляду місця події має бути певна інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у відповідній процесуальні формі та без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
Проте, матеріали означеного клопотання не містять будь-яких даних, які уявляли б достатні й зафіксовані в процесуальній формі підстави на момент проведення 14.02.2021 року огляду місця події у транспортному засобі «Mersedes-BENZ».
Тотожну правову позицію щодо існування зафіксованих у процесуальній формі підстав для проведення огляду місця події висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №740/5066/15-к (постанова від 07.06.2018 року, провадження №51-3331км18).
Наряду з викладеним, необґрунтованими слідчому судді уявляються доводи клопотання слідчого ОСОБА_2 щодо необхідності накладення арешту на майно для проведення відповідних експертних досліджень, з огляду на що та у контексті п.1 ч.3 ст.132, ч.2 ст.170 КПК України, унеможливлює застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у конкретному випадку з означеною метою.
Необхідно зауважити на тому, що слідчим ОСОБА_2 взагалі не зазначено будь-яких відомостей, зокрема, контактної інформації власника транспортного засобу, на який пропонується накласти арешт, що у контексті ч.1 ст.172 КПК України унеможливлює належне сповіщення вказаної особи про дату, час й місце судового засідання та його участь під час розгляду означеного клопотання, що з урахуванням наведеного вище перешкоджає прийняттю будь-якого позитивного для сторони обвинувачення судового рішення.
Опріч наведене, означене клопотання подано до суду слідчим ОСОБА_2 16.02.2021 року, тоді як вилучення майна у конкретному випадку, мало місце 14.02.2021 року, що з огляду на неповернення зазначеного майна його володільцю в порядку, встановленому ч.5 ст.171 КПК України, свідчить про недотримання вказаним слідчим строків звернення з таким клопотанням, протягом одного робочого дня після вилучення майна.

Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис є неповним, оскільки копії не містять дати їх створення, відсутній супровідний лист на матеріали клопотання та реєстраційний номер вихідної кореспонденції), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.

Аналогічні висновки містяться в Розділі 1, п.6 Розділу 2.5 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є необґрунтованим й безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та повноваження вказаного прокурора не підтверджені доданими до клопотання матеріалами, внаслідок чого і у контексті ст.ст.132, 172 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 9, 13, 26, 36-40, 110, 132, 167, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 14.02.2021 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0000193 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1