Справа № 504/349/19
Номер провадження 1-кп/504/214/21
У Х В А Л А
05.04.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Концеба Савранського району Одеської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, директора КП «Олександрівський комунгосп», одруженого, має на утриманні н/л дитину 2015 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000844 від 11.05.2017р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

10 травня 2017 року, приблизно о 16 год., водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керував технічно справним автомобілем BMW номерний знак НОМЕР_1 та здійснював рух по проїзній частині вулиці Шевченка с.Олександрівка Лиманського району Одеської області.

Під`їжджаючи до заокруглення, яке наявне на вулиці Шевченка, маючи намір здійснити поворот направо, ОСОБА_4 , порушуючи «Правила дорожнього руху» України, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, рухаючись з перевищенням дозволеної у населених пунктах для руху швидкості, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням, допустив занос транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Після чого транспортний засіб залишив на місці події, а сам зник.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закриті компресійні переломи тіл І, ІІ поперекових хребців, закритий перелом лівої малогомілкової кістки в верхній третині, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, садна в області колінних суглобів.

Виявлені у ОСОБА_6 ушкодження могли виникнути 10.05.2017 року в результаті дорожньо-транспортної події (при зіткненні пішохода з транспортним засобом, що рухався).

Спричинені ОСОБА_6 закриті переломи тіл І, II поперекових хребців та лівої малогомілкової кістки, згідно з п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Виявлена у ОСОБА_6 закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, згідно п.2.3.3. «Правил...» відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а садна в області колінних суглобів згідно п.2.3.5. «Правил...» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 2.1. а), 2.3 б), 2.10. а), 12.1, 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

Виходячи зі слідової інформації, яка зафіксована в схемі до протоколу огляду місця події, швидкість руху автомобіля «BMW» номерний знак НОМЕР_1 становила не менше 68,5...71,5 км/год.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4 та 12.1 «Правил дорожнього руху» України.

У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW» номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав дозволеної швидкості для руху і його дії не відповідали вимогам п. 12.4 «Правил дорожнього руху» України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше ніж три роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання в повному обсязі.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник-адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Сторонам були роз`яснені правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України, передбачено, що особа яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, в свою чергу санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який мав місце 10.05.2017р.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2018р, а саме на: автомобіль марки BMW модель 318 номерний знак НОМЕР_1 , 1991 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - підлягає скасуванню.

Щодо процесуальних витрат на залучення експерта під час досудового розслідування, а саме на проведення судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди (а.с.152) (висновок експерта №161-А від 30.03.2018р.) суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.122 КПК України, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи, здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною Захисту). Натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються (ухвала Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25.06.2018р. у справі №758/2420/17). Як вбачається з практики Верховного суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати на державу.

Стосовно цивільних позовів, пред`явлених до ОСОБА_4 , прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 (нині Доброславська окружна прокуратура Одеської області) та потерпілою ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Отже, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільні позови прокурора та потерпілої, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст.129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказані цивільні позови підлягають залишенню без розгляду, у зв`язку з чим суд роз`яснює право на пред`явлення цивільного позову до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Речових доказів у справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 49, 286 КК України, ст.ст.100, 284, 285, 286 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000844 від 11.05.2017р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2018р, а саме на: автомобіль марки BMW модель 318 номерний знак НОМЕР_1 , 1991 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування, а саме на проведення судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди (висновок експерта №161-А від 30.03.2018р.) віднести на рахунок держави.

Цивільний позов прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 (нині Доброславська окружна прокуратура Одеської області) про стягнення з ОСОБА_4 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої - залишити без розгляду, роз`яснивши право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без розгляду, роз`яснивши право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1