Справа № 304/572/21 Провадження № 1-кп/304/242/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в. о. начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000001 від 14 січня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Тринадцятого травня 2021 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000001 від 14 січня 2021 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що є ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підтверджуючи наведені ризики, прокурор вказує на те, що свідки у цьому кримінальному провадженні є добре знайомі ОСОБА_4 особи, адреси яких йому відомі, що вказує на можливість незаконного на них впливу, що може перешкоджати досудовому розслідуванню. Прокурор також підкреслює ту обставину, що злочин є тяжким, а обвинувачений, у свою чергу, усвідомлюючи неминучість покарання може переховуватись від органів досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили в його задоволенні відмовити, оскільки судовий розгляд перебуває на завершальній стадії, всіх осіб відповідно до затвердженого судом порядку дослідження доказів допитано, а обвинувачений не намагався вчиняти будь-яку із дій, що наведені прокурором. Крім того, щоразу з`являється до суду за викликом, повністю визнав свою вину, дав покази.
Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Цей злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Як встановлено судом щодо ОСОБА_4 , на стадії досудового розслідування, було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до ухвали слідчого судді від 19 квітня 2021 року. Дія наведеної ухвали завершилась 21 травня 2021 року. При цьому, підставами обрання запобіжного заходу були: обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Суд констатує, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 28 травня 2021 року, будь-яких клопотань про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу не надходило.
Отже, у судовому засіданні встановлено, що з 22 травня 2021 року по 15 липня 2021 року відносно обвинуваченого не діяв жоден із запобіжних заходів, оскільки строк дії цілодобового домашнього арешту закінчився 21 травня 2021 року, а інших клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
У судовому засіданні встановлено, що наразі відсутній запобіжний захід відносно обвинуваченого та він разом із захисником з`являється у всі судові засідання. Ці відомості свідчать про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Прокурор зазначає у клопотанні про ризик переховуватися від органів досудового розслідування, проте суд не може з таким погодитись, оскільки досудове розслідування завершено.
Не надано також прокурором відомостей та будь-яких доказів про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків. На думку суду, лише оголошення такого ризику не є підставою вважати, що він існує. Більше того, у судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину, у зв`язку з чим сам прокурор просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що підтверджують обставини, які ніким не оспорюються, зокрема, за участі всіх учасників судового провадження затверджено порядок дослідження доказів, який не включає допити будь-яких свідків. Крім того, за відсутності будь-якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого (з 22.05.2021 по 15.07.2021), жоден із свідків не повідомляв ні прокурора, ні суд про те, що хтось здійснює вплив на них. Ці обставини також виключають наведений ризик.
Відсутній, на думку суду, і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Тим більше, на думку суду, такий ризик може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були наведені в судовому засіданні для їх оцінки.
Крім того, суд бере до уваги те, що для завершення судового розгляду у цьому кримінальному провадженні необхідно дослідити письмові докази, які характеризують обвинуваченого, а також докази на підтвердження процесуальних витрат та речових доказів, з метою надання яких прокурор заявив клопотання про відкладення судового засідання. Тобто, на цій стадії будь-яких дій в частині впливу на когось обвинувачений вже вчинити не може.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України суд, оцінюючи клопотання прокурора, враховує також те, що обвинувачений є раніше не судимим, будь-яких інших підозр йому не пред`явлено, має постійне місце проживання у с. Раково Перечинського району, де проживає разом із батьками, що суд розцінює як міцні соціальні зв`язки обвинуваченого з його родиною.
Стосовно аргументу прокурора про суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому суд зазначає таке. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.
Враховуючи наведені обставини суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями 177, 178, 194, 315 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання в. о. начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню не підлягає.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 20 липня 2021 року о 15 годині 00 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1