СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6639/21
пр. № 1-кп/759/967/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 19.01.2021 року стосовно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.12.2020р. Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України , призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
02.01.2021 року, приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_3 , знаходився на території Святошинського району міста Києва, не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, маючи відповідний злочинний досвід, вирішив повторно вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна громадян.
ОСОБА_3 маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, яке належить потерпілому, розробив з цією метою злочинний план, згідно якого, створював враження людини, якій необхідно терміново зателефонувати, та після розмови зобов`язувався повернути телефон, однак не збирався повертати мобільний телефон власнику.
ОСОБА_3 02.01.2021р. приблизно о 15 год. 46 хв., перебував за адресою: м. Київ, вул. Тулузи,1, де помітив потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в руках знаходився мобільний телефон марки «ОППО», ІМЕН1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та попросив зателефонувати в особистих справах, на що останній погодився та передав в руки ОСОБА_3 власний мобільний телефон марки «ОППО», ІМЕН1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
З метою виконання свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 02.01.2021року приблизно о 15 год.50 хв. , скористався тим, що потерпілий ОСОБА_5 відволікся та не спостерігає за його діями, тримаючи мобільний телефон марки «ОППО», ІМЕН1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пішов з місця вчинення злочину, а мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3228, 66 коп.
В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та показав суду, що ввечері 02.01.2021р. року він знаходився неподалік від будинку, де проживає, по вул. Тулузи в м. Києві. Побачивши потерпілого ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, він вирішив попросити у нього телефон для дзвінка знайомому, але після того як зателефонував, вирішив забрати телефон собі. З потерпілим він раніше не був знайомий, телефон марки «ОППО» продав за 400 грн. на радіоринку на «Караваєвих дачах». Щиро розкаявся у вчиненому, повідомив, що добровільно компенсував потерпілому завдану шкоду, сплативши останньому кошти в загальній сумі 4600 грн. Просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій до обвинуваченого не має.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, та визнає його винуватим у скоєнні даного кримінального правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке віднесено до категорії нетяжкого злочину,особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив новий злочини в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, суд, керуючись ч.3 ст. 78 КПК України, приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 , ст.72 КК України, та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року, остаточно призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: мобільний телефон марки «ОППО», ІМЕН1: 69755, ІМЕІ2: НОМЕР_2 , залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1