Житомирський апеляційний суд
Справа №285/831/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2021 року,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що оголошена ОСОБА_9 підозра є необґрунтованою, без повного та об`єктивного розслідування кримінального провадження, з обвинувальним ухилом. Зазначає, що з долученого до матеріалів кримінального провадження відеозапису вбачається, що бійку на автозаправній станції своїми діями спровокував потерпілий. Звертає увагу, що предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, перебував у вільному продажі на території автозаправної станції та вони посипались з полиці під час штовханини. Зазначає, що прокурором не надано копії клопотань обвинуваченим та захисникам, в судовому засіданні не наведено доказів на підтвердження того, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, продовжують існувати, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, фактично проживає в шлюбі, допомагає матері інваліду 3 групи, за місцем проживання характеризується задовільно.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07.08.2021 включно.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що розгляд справи ще не розпочався; не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим; може переховуватись від суду; може вчинити повторні злочини, про що свідчить перебування на розгляді в суді кримінальних справ по обвинуваченню ОСОБА_9 ; враховано суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України та інших.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 09.06.2021 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

З журналу судового засідання вбачається, що судом була вислухана думка обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати більш м`який запобіжний захід, а також думка прокурора, який просив продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування (продовження) вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою. А саме: існують ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані, оскільки розгляд справи по суті ще не розпочався; може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судом враховано також характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_9 , що свідчить про можливість вчинити ним інше кримінальне правопорушення, а також перебування на розгляді в суді першої інстанції іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.189 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 вчинив злочин проти громадської безпеки, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не має міцних соціальних зв`язків, не працює.
Судом першої інстанції враховано вік, стан здоров`я, майновий стан та міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, які з часу обрання запобіжного заходу не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи обвинуваченого та його захисника щодо можливості зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

На думку апеляційного суду, посилання захисника на те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, фактично проживає в шлюбі, допомагає матері інваліду 3 групи, за місцем проживання характеризується задовільно, неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що з долученого до матеріалів кримінального провадження відеозапису вбачається, що бійку на автозаправній станції своїми діями спровокував потерпілий, а також те, що предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, перебував у вільному продажі на території автозаправної станції та вони посипались з полиці під час штовханини, - апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а встановлює наявність обставин доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги в тій частині, що прокурором не надано копії клопотань обвинуваченим та захисникам, не є такими, що впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також вказані обставини не є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання, або скасування ухвали в апеляційному порядку, оскільки ч.4 ст.199 КПК України зобов`язує суд розглянути таке клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали.
Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість злочину та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, існування обґрунтованих ризиків щодо негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07.08.2021 включно без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: