Ухвала
іменем України
1 квітня 2021 року

м. Київ
Справа № 749/1202/15-к
Провадження № 51-3613 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2021 року клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 травня 2021 року включно.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про перегляд вказаної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку. В обґрунтування своєї позиції, захисник вказує на те, що апеляційний суд при постановленні судового рішення порушив норми процесуального права (ст. ст. 177, 183, 194 КПК України), які призвели до невірного вирішення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Крім того, зазначає, що суддя ОСОБА_6 , якому він заявляв відвід, не може брати участь в апеляційному розгляді у цій справі. Також вказує, що судом не було з`ясовано наявність у сторони захисту відводу прокурору, що порушило право обвинуваченого на захист та призвело до участі прокурора, який підлягав відводу.
Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК Українищодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто вказаним рішенням визнано неконституційними виключно положення щодо неможливості апеляційного оскарження ухвал про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, однак це рішення не стосується можливості касаційного оскарження таких рішень суду апеляційної інстанції.
Оскільки ухвала апеляційного суду, якою продовжено строк тримання під вартою та призначено справу до розгляду, не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , вона не підлягає окремому оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3