Справа № 466/4136/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/39/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жупани Сколівського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2020 року про продовження останньому строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 20 грудня 2020 року по 17 лютого 2021 року включно.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подавапеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він утримується у місцях попереднього ув`язнення два роки.

Заслухавши доповідача, адвоката на підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2019 року у даному кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, під час судового розгляду тримання під вартою було продовжено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2019 року скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції, та з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до проведення по справі підготовчого судового засідання, але не пізніше ніж до 30 березня 2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово був продовжений та ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2020 року такий продовжено до 19 грудня 2020 року включно.
11 грудня 2020 року прокурором у кримінальному провадженні подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» зауважено, що «національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою».
Під час апеляційного розгляду ухвали районного суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані не в повній мірі.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вирішуючи клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, судом обґрунтовано встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою, яка відбувала покарання у місцях позбавлення волі, будучи обізнаним із можливою мірою покарання у разі визнання його винним, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, після вчинення кримінального правопорушення намагався приховати його сліди шляхом знищення речових доказів, може незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати встановленню істини по справі.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.
Твердження обвинуваченого щодо застосування домашнього арешту колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки колегією суддів не встановлено будь-яких підтверджень щодо наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Разом із тим, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.
Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно з матеріалами провадження, розглядаючи клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , суд першої інстанції вийшов за межі поданого клопотання, адже як вбачається з прохальної частини такого, прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52550 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Внесення визначеного судом апеляційної інстанції розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням обвинуваченому застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити частково, ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 17 лютого 2021 року та визначити заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2020 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, скасувати.

Клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Жупани Сколівського району Львівської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 20 грудня 2020 року по 17 лютого 2021 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатися з місту проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м.Київ, , код банку отримувача (МФО) 820172.

Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків застава буде звернена в дохід держави, а відносно нього може бути знову застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави іншою особою, роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і що у випадку невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків застава буде звернена в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4