справа №635/626/20
провадження №1-кп/619/91/21
ВИРОК
13 травня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого заступником директора ТОВ «Аліса-Лайн», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
потерпіла - ОСОБА_8
захисник - ОСОБА_9
обвинувачений - ОСОБА_3 .
Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи заступником директора ТОВ «Аліса-Лайн», діючи умисно, за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, у період з лютого по березень 2018, більш точної дати досудовим слідством не встановлено, з метою набуття товариством з обмеженою відповідальністю «Аліса-Лайн» права власності на спірне майно у господарській справі № 922/329/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма САТП-2006 про визнання права власності та витребування із незаконного володіння майна, за місцем фактичного знаходження ТОВ «Аліса-Лайн» за адресою с. Подвірки Дергачівського району Харківської області по вул. Курязька, 5, виготовили акт приймання передачі майнового комплексу від 01.12.2010, відповідно до якого до ТОВ «Аліса-Лайн» передається у тому числі і майно, яке є предметом спору у суді, а саме трансформаторна підстанція 800 кв. у складі: шафа автоматичного керування 2 шт., трансформатор ТМФ 400/10 №404794, трансформатор ТМФ 400/10 №404841, електрощитова з роз`єднувальними приладами та їх дублерами; зовнішня високовольтна кабельна лінія 6 кв. - 3300м та Наказ № 4-бух від 01.12.2010, відповідно до якого на баланс ТОВ «Аліса-Лайн» було зараховано майно, яке є предметом спору в суді, а саме трансформаторна підстанція 800 кВт у складі: шафа автоматичного керування 2 шт., трансформатор ТМФ 400/10 №404794, трансформатор ТМФ 400/10 №404841, електрощитова з роз`єднувальними приладами та їх дублерами; зовнішня високовольтна кабельна лінія 6 кВ - 3300м.
ОСОБА_3 , завідомо розуміючи, що у вказаному акті та наказі зазначені завідомо неправдиві відомості щодо дати складання та змісту документа з питань передачі та зарахування спірного майна, засвідчив його своїм підписом, тим самим підробив офіційні документи, які видаються ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» з метою використання їх іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 162 від 24.05.2018 встановлено, що час нанесення печатки на оригінали документів: акт приймання передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а від 01.12.2010 та наказі № 4-бух. по ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» від 01.12.2010 не відповідає даті, якою датовані вказані документи. При цьому, за результатом проведення експертизи встановлено, що печатки на оригінали документів нанесені у період з лютого 2018 року.
Отже встановлено, що зазначені документи не існували та не були підписані у дату, якою вони датовані, а самі документи були виготовлені у період з лютого по березень 2018 року та те, що до зазначених документів внесено недостовірні відомості щодо передачі спірного майна до статутного фонду ТОВ Аліса -Лайн 01.12.2010 у складі майнового комплексу.
У подальшому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, копії підробленого акту прийому передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та Наказу №4-бух від 01.12.2010 в якості доказів в обґрунтування заперечення щодо визнання права власності та витребування із незаконного володіння спірного майна ТОВ фірмою САТП-2006, були надані до господарського суду Харківської області разом з відзивом на позовну заяву.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, вчинене за попередньою змовою групою осіб з метою використання іншою особою.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю та пояснив, що в 2010 році його дружиною ОСОБА_11 у ТОВ Агропром було придбано майновий комплекс в АДРЕСА_3 , який в цілому було поставлено на баланс ТОВ «Аліса-Лайн», яке виробляє взуття та експортує його по всьому світу. Їхні сусіди ТОВ фірма САТП-2006 отримали в 2008 році за договором про спільне використання технологічних мереж з ТОВ «Агропром» можливість отримувати електричну енергію потужністю 5 кВт, кабель з цього осередку заходить до нього на підприємство. Промислова будівля знаходиться в комплексі з електрикою. До нього звернувся чоловік доньки потерпілої ОСОБА_12 і попросив продати 20-30 кВт, але він відмовив і сказав, що не займається торгівлею електрики, а з цим питанням йому необхідно звернутися до ХОЕ і після цього одразу отримав повістку до господарського суду. Всі документи були зроблені та підписані ним в 2010 році, а складені бухгалтером підприємства, директором є його дружина та всі документи оформлені на неї. Його дружина також підписувала акт. Верховним судом підтверджено, що спірне майно САТП-2006 не належить, у них відсутні докази, що будь-яке право виникало на це майно, а з 2010 року це майно перебуває у власності ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» та для запуску підприємства в 2010 році необхідна була потужність 250-300 Квт і спірне майно надало таку технічну можливість, він має всі необхідні дозвільні документи і несе витрати на утримання цього майна. ОСОБА_13 придбала приміщення та потужності, що становить цілісний майновий комплекс.
Перевіривши надані прокурором докази винуватості обвинуваченого, оцінивши їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, суд вважає пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення недоведеним, з таких підстав.
Прокурор обґрунтовує пред`явлене обвинувачення такими доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:
-копією акта приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 від 01.12.2010, згідно даним якого ОСОБА_11 передала, а ТОВ «Аліса-Лайн» прийняло майновий комплекс загальною площею 4330,10 кв.м за вищеназваною адресою (т. 1 а.с. 8);
-копією наказу №4-бух. по ТОВ «Аліса-Лайн» від 01.12.2010 про зарахування на баланс підприємства ТОВ «Аліса-Лайн» майнового комплексу, розташованого за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а (т. 1 а.с. 9);
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона являється генеральним директором ТОВ фірма САТП-2006 та в господарському суді Харківської області розглядалася справа за їх позовом до ТОВ «Аліса-Лайн» про визнання права власності на трансформатори та наружну високовольтну кабельну лінію 6 кВ та витребування даного майна з чужого незаконного володіння. 12.03.2018 у ході підготовчого засідання директором ОСОБА_11 було надано відзив, до якого додано акт приймання-передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та наказ № 4-бух від 01.12.2010. Було призначено експертизу на предмет дати виготовлення зазначених документів та 03.04.2018 вона стала свідком розмови ОСОБА_14 та юриста на стороні ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН», який указував на необхідність розміщення даних документів під лампу з метою їх зістарення, оскільки документи були виготовлені не в 2010 році, а в 2018 році, тому рекомендував документи покласти під лампу для їх старіння. Після проведення експертизи стало відомо, що документи підроблені. У реєстраційних документах ТОВ «Аліса-Лайн» зазначеного вище майна не було. Спір між ними виник з підтвердження права власності на дане майно, оскільки знала, що це майно було у них на балансі, амортизувалося ними, а ОСОБА_15 сказав, що це майно не віддасть, тому вона була змушена звернутися до суду. Солянік надав до суду підробні документи, вона розуміла, що ці документи не могли бути оформлені в 2010 році. Їй було відмовлено у позові і це майно залишається безхазяйни;
-показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вона працює головним бухгалтером ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» і несе відповідальність за все майно. Працює з вересня 2010 року, тоді це майно трансформатори з кабелем було передано їм на баланс як внесок від ОСОБА_17 . Спірний акт складався в 2010 році. Трансформатори знаходились в будівлі цеху, це був цілісний майновий комплекс. По бухгалтерії вони можуть окремо не амортизувати все майно, якщо щось не відокремлене від комплексу. У акті було зазначено все майно в цілому. Акт вона не підписувала, в господарський суд її не викликали. Це майно знаходиться у них на балансі як цілісний майновий комплекс. ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» мала дозвіл на використання цього обладнання, несла витрати по утриманню цього майна, являється власником лінії і трансформатора, які внесені в установчий фонд та на підставі акта приймання-передачі майно було поставлено на баланс, який створений в 2010 році. Їй ніхто ніяких вказівок ні Солянік, ні ОСОБА_14 не давали. Окремо це майно не амортизовано, воно стоїть на балансі. Печатка на підприємстві зберігається в сейфі, їй дозволяється ставити печатку. Хто виготовляв документи в 2010 році вона не пам`ятає, достовірність даних перевіряє власник. До сейфу з печаткою директор має доступ. Зараз ведеться електронний документообіг, але з якого періоду вона не пам`ятає, чи вносився акт в цю систему вона не знає;
-протоколом обшукувід 09.04.2018 з описом речей і документів, які були вилучені,
згідно даним якого проведено обшук у житловому будинку літ. «С-2» за адресою: АДРЕСА_2 , де вилучено оригінал акту приймання передачі майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 від 01.12.2010 на 1-му арк., наказ №4-бух. по ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» від 01.12.2010 на 1-му арк., оригінал акту приймання передачі майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 на 1-му арк. (т.1 а.с. 89-93);
-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.04.2018, якою визнано речовими доказами зазначені вище речі та документи (т.1 а.с. 132-136);
-копіями матеріалів господарської справи №922/329/18 Господарського суду Харківської області (том № 3);
-висновком №162 від 24.05.2018 судової технічної експертизи, відповідно до даних якої: у обох примірниках акта приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а від 01.12.2010, - час нанесення відбитків круглої печатки з текстом «ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» ... УКРАЇНА * місто Харків *ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛІСА-ЛАЙН» №37190238», - не відповідає даті, яким датовані документи; у обох примірниках акта приймання-передачі майнового комплексу відбитки круглої печатки з текстом «ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» ... УКРАЇНА * місто Харків * ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛІСА-ЛАЙН» №37190238»,- нанесені у 2018 році (у період з лютого місяця); на кожному з двох примірників акта приймання-передачі майнового комплексу друкований текст нанесений за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку; в наказі від 01.12.2010 № 4-бух. по ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН», - час нанесення відбитку круглої печатки з текстом «ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» .... УКРАЇНА * місто Харків *ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛІСА-ЛАЙН» №37190238» не відповідає даті, яким датований документ; відбиток круглої печатки з текстом «ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» ... УКРАЇНА * місто Харків *ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛІСА-ЛАЙН» №37190238», - нанесений у 2018 році (у період з лютого місяця); друкований текст нанесений за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку; інші поставлені питання не вирішувались з причин, зазначених в дослідницькій частині висновку експерта; (т.5 а.с. 18-41);
Так, предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України, є офіційний документ. Згідно примітки до ст. 358 КК під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Тому, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.
Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
При цьому в обвинувальному акті зазначено: «копії підробленого акту прийому-передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та наказу №4-бух від 01.12.2010 в якості доказів в обґрунтування заперечення щодо визнання права власності та витребування із незаконного володіння спірного майна ТОВ фірмою САТП-2006, були надані до господарського суду Харківської області разом із відзивом на позовну заяву».
У даному випадку складання та використання вказаних акту прийому-передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та наказу №4-бух від 01.12.2010 не спричинило наслідків правового характеру, оскільки згідно рішення Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 по справі № 922/329/18, залишеного без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 (яка набрала законної сили, згідно даних єдиного державного реєстру судових рішень), у задоволенні позову ТОВ фірма САТП-2006 відмовлено, оскільки предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на два трансформатори ТС-400ТМФ та зовнішню високовольтну кабельну лінію 6 кВ, які розташовані у с. Подвірки Дергачівського району Харківської області по вул. Курязька, 5 та витребування цього майна у ТОВ «Аліса-Лайн», а ТОВ фірма САТП-2006 не надало належних первинних документів на підтвердження набуття ними права власності на майно, яке є предметом спору, та внесення його ВАТ "САТП-2006" до статутного капіталу позивача.
Тобто, документи, які є предметом злочину даного кримінального провадження, не враховувалися взагалі при ухваленні зазначених вище рішень, навіть не були предметом їх досліджень, отже не спричинили будь-яких наслідків правового характеру.
Крім того, викладена у акті прийому-передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та наказу №4-бух від 01.12.2010 інформація (в частині приймання-передачі спірного майна) не здатна була спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків, оскільки зазначена інформація не призводить безпосередньо до будь-якого правового результату, а є лише первинними документами, що є підставою для бухгалтерського обліку.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.
Суд зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Крім того, дослідивши акт прийому-передачі майнового комплексу від 01.12.2010 та наказ №4-бух від 01.12.2010, у підробленні яких за попередньою змовою групою осіб з метою використання іншою особою, обвинувачується ОСОБА_3 , суд встановив, щоформа їх складання та реквізити не визначено (не затверджено) жодним законом чи підзаконним нормативно-правовим актом і є по суті внутрішньою формою підприємства для бухгалтерського обліку.
Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , яка вказала, що являється головним бухгалтером ТОВ «Аліса-Лайн» і під час складання спірних документів в 2010 році електронного документообігу на підприємстві не було, а документи оформлялися відповідальними особами у довільному порядку.
Отже, оскільки акт прийому-передачі та наказ не є документами, що складені за визначеною законом формою та реквізитами, то виходячи із змісту примітки до ст. 358 КК, вони не відповідають даному критерію, а це, в свою чергу, перешкоджає визнанню їх офіційними.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме відсутність предмету злочину, оскільки вказані у обвинувальному акті документи не є офіційними, так як не відповідають вимогам, встановленим у примітці до ст. 358 КК України.
У силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з положеннями ч. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За змістом положень ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України(конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Отже, із досліджених у судовому засіданні доказів, досудовим слідством та судовим розглядом не здобуто беззаперечних та переконливих доказів винуватості ОСОБА_3 , а обсяг пред`явленого йому обвинувачення не знайшов свого підтвердження, тому суд дійшов висновку про виправдання останнього в зв`язку з тим, що не доведено, що в його діях є склад кримінального правопорушення.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 374 КПК Укркаїни визначено, що у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Всі інші докази, що були досліджені у судовому засіданні також не доводять, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення.
У зв`язку з чим, рішення щодо речових доказів і документів у даному провадженні не ухвалюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
За змістом ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що судом ухвалюється виправдувальний вирок, витрати на залучення експертів з обвинуваченого не стягуються.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та виправдати його.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1