Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/404/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021 за № 0000033, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 05 квітня 2021 року, суд за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції мотивуючи своє рішення виходив з того, що на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно ОСОБА_8 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), на думку суду не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження його дії.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що в клопотанні прокурора не міститься жодного доказу чи посилання на будь-які встановлені дані чи докази (які сторона обвинувачення з об`єктивних причин не мала змоги подати суду на час розгляду клопотання), які можуть підтвердити чи спростувати наявність реальних ризиків, передбачених діючим кримінально-процесуальним законодавством України. В порушення вимог КПК України в клопотанні лише переписані з кодексу ризики, які можуть бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою але цього явно не достатньо для задоволення клопотання. Посилання прокуратура на те, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків спростовується повним визнанням вини ОСОБА_8 .

Зрозумілою є та обставина, що наявність обґрунтованої підозри в скоєнні кримінального правопорушення є достатньо на початку досудового розслідування для обрання запобіжного заходу, але все ж таки під час розгляду клопотання про подовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний враховувати й інші обставини, зокрема, особу підозрюваного та його ставлення до вчиненого.

На даний час ОСОБА_8 вину визнав повністю, своїми діями сприяв розкриттю скоєного ним злочину, в скоєному розкаюється, частково відшкодував заподіяну шкоду і продовжує її відшкодовувати. Знаходячись під вартою, він ніяким чином не зможе відшкодовувати завдану шкоду, та виконати всі позовні вимоги потерпілих до та після закінчення судового розгляду.

Разом з цим, ОСОБА_8 має цивільну дружину, постійне місце проживання з нею в м. Долинська, Кіровоградської області, позитивно характеризується.

Те, що він в цьому році був за кордоном та має посвідку на тимчасове проживання у Литві, дія якої закінчується влітку цього року, не є підтвердженням наявності зазначених в ст. 177 КПК України ризиків.

Також, захисник вважає безпідставною відмову суду у визначенні розміру застави при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведених вище обставин оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали надані районним судом і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що на розгляді Долинського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000033 від 09.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , який був застосований та продовжений під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Обґрунтовуючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть одного потерпілого, заподіяли тяжкі тілесні ушкодження іншій потерпілій, яке з урахуванням положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Враховано також особу обвинуваченого та прийшов до висновку, що їх сукупність в даному випадку у повній мірі підтверджує наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, посилаючись на те, що останній не має міцних соціальних зв`язків, джерела його доходу мають непостійний характер, має посвідку на проживання у Литві, останній раз перебував за кордоном у поточному році. На переконання суду першої інстанції вказане у сукупності з тяжкістю інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, вказує на наявність ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків, яких на час розгляду даного клопотання ще не допитано.

Тобто за висновком суду першої інстанції, на даний час наявні достатні підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), на думку суду не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком районного суду та вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з його ізоляцією від суспільства виходячи з наступного.

Переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і здійснюється судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі «Панченко проти Росії»).

Так, ЄСПЛ в справі «Бекчиєв проти Молдови», підкреслював, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Рішенням у справі «Белевицький проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи ЄСПЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, вирішуючи питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, була мотивована наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених п п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Проте, мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, прокурором в судовому засіданні під час розгляду клопотання застосованого загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не доведено доцільність застосування до обвинуваченого лише запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Тому вважає, що не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки як убачається з наданих стороною захисту матеріалів ОСОБА_8 має цивільну дружину з якою проживає з 2014 року, має з нею спільну дитину 2016 р.н., яка знаходиться на утриманні обвинуваченого.

Також, колегія суддів зважає на стан здоров`я обвинуваченого, наявністю у нього захворювань та необхідністю лікування, що у разі відсутності належного лікування може призвести до ускладнень здоров`я та викликати нові захворювання.

Враховуючи вище вказані обставини, колегія суддів також враховує те що обвинувачений має постійне місце проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, наявні міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, намагається відшкодувати збитки заподіяні злочином, а тому на даний час виключно такий запобіжний захід, як домашній арешт зможе забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду. Достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого буде саме такий запобіжний захід з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких визначити обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та носити електронний засіб контролю.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції змінити застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 181, 194, 405, 407, 409, 418 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - змінити.
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , на строк до 05.06.2021 включно.
На обвинуваченого ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: - заборонити в період часу з 20.00 години до 07.00 години залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 ,:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 передати для виконання підрозділу поліції за його місцем проживання - АДРЕСА_1 .
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно направити для виконання до Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор (№ 20)».
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Крім того працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 05.06.2021.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4