Справа № 583/5391/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 14.03.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Буринь, Сумської області, українки, громадянки України, освіта середня - спеціальна, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, працюючої фізичною особою підприємцем, раніше не судимої, -

за ст. 122 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 року близько 10 год. ОСОБА_3 рухалась по вул. Пушкіна в м. Охтирка, Сумської області. Проїжджаючи біля кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 побачила, що її чоловік ОСОБА_8 на власному автомобілі під`їхав до приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де з автомобіля вийшла ОСОБА_5 , яка працює адміністратором у вказаному закладі, з якою ОСОБА_3 має неприязні відносини протягом тривало часу.

В подальшому ОСОБА_3 відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення їй тілесних ушкоджень під`їхала до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зайшла до коридорного приміщення кафе-бару, де перебувала ОСОБА_9 та реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи обличчям до обличчя з останньою, нанесла в область тулуба ОСОБА_5 один удар, від чого остання не втримавши рівноваги впала на підлогу.
В подальшому реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 скориставшись тим, що ОСОБА_5 перебувала на підлозі в положенні лежачи на спині, сіла на неї та нанесла удари руками в область голови, грудей та правої сторони тулуба. При цьому ОСОБА_3 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, фіксуючи своїм тазом тулуб ОСОБА_5 своєю правою ступнею, вдавлювала та прокручувала гомілку лівої ноги ОСОБА_5 .
У результаті вищевказаних неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобного перелому зовнішньої та внутрішньої кісточок лівої гомілки зі зміщенням уламків заднього краю дистального метафазу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, з підвивихом ступні зовні. Закрито черепно-мозкова травма (13.03.2019 року). Струс головного мозку. Правобічна параорбітільна гематома, забій м`яких тканин голови. Підшкірна гематома в лівій скроневій ділянці. Агіопатія сітківки обох очей. Хронічний ринофарингіт. Хронічний тонзиліт. Викривлення носової перегородки, що згідно висновку експерта № 238 від 31.07.2019 року згідно з пунктом 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України не визнала та пояснила, що 13.03.2019 року о 10 год. 30 хв. вона проїжджала на своєму автомобілі повз кафе-бар «Золотий фазан» в м. Охтирка і побачила як ОСОБА_5 вийшла з машини її чоловіка, який останню туди привіз, показала їй непристойний жест та пішла до приміщення. ОСОБА_3 припаркувала свій автомобіль перед приміщенням кафе, вийшла з автомобіля, запитала чоловіка, що це таке і пішла до кафе-бару. В коридорчику з вхідних дверей її зустріла ОСОБА_5 , яка туди вийшла із банкетного залу, висловилася в її адресу нецензурною лайкою, а ОСОБА_3 нанесла їй рукою ляпас по обличчю, вони схопили одна одну за грудки і прокрутилися в коридорі, розмір якого 1,70 м на 2,68 м, ОСОБА_5 посковзнулася та впали обоє на бік на підлогу з кахля, тримаючись одна за одну та вдарившись головою об сходинку з вхідних дверей. При цьому вона знаходилася на правому боці обличчям до дверей в банкетний зал, спиною до вхідних дверей, а ОСОБА_5 на лівому боці, скроневою лівою частиною обличчя до сходинки, спиною до дверей в банкетний зал, обличчям до вхідних дверей. З вулиці в цей час зайшов ОСОБА_10 , який їх розтягнув та вивів її на вулицю, вона поїхала на своєму автомобілі, а бачила як ОСОБА_5 попрямувала до вбиральні, не стаючи на ліву ногу.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, її винуватість підтверджується показами потерпілої, свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 13.03.2019 року зранку близько 10 год. ОСОБА_8 , з яким вона проживала на той час однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на власному автомобілі привіз її на роботу до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона працювала адміністратором. Біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вже був припаркований автомобіль ОСОБА_3 . Вона вийшла з автомобіля та попрямувала до приміщення кафе-бару, а ОСОБА_3 підійшла до автомобіля ОСОБА_8 , вони близько хвилини про щось розмовляли, після чого ОСОБА_8 поїхав, а ОСОБА_3 пішла до входу кафе-бару. Розуміючи, що може виникнути конфліктна ситуація, вона з банкетного залу вийшла на зустріч ОСОБА_3 та зустрілася з нею в коридорному приміщенні, де ОСОБА_3 відразу схопила її за волосся і за плече та силою вклала на підлогу, вона знаходилась в положенні на лівому боці, головою до входу в банкетний зал, а спиною підперла двері до банкетної зали. ОСОБА_3 сіла на неї зверху, обхватила її тулуб рукою та наносила удари руками в область голови, грудей та правого боку тулуба, а також своєю правою ногою вдавлювала та прокручувала гомілку лівої ноги. Дані події тривали близько семи хвилин. Під час конфлікту працівники кафе-бару перебували всередині приміщення. Вони хотіли їй допомогти, але не могли відкрити двері. Після вказаних подій ОСОБА_8 відвіз її в приймальне відділення Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня», де її оглянув лікар і опитав слідчий, а потім ОСОБА_8 відвіз її на лікування до лікарні в м. Полтава, де вона проходила лікування з 13.03.2019 року по 19.03.2019 року та витратила близько 25 000 грн., які просить стягнути з обвинуваченої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона працює барменом в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в березні 2019 року близько 10 години бачила, як ОСОБА_5 виходила через вхідні двері кафе-бару, де в коридорному приміщенні розміром один метр на два метри, зустріла ОСОБА_3 , яка долонею правої руки вдарила ОСОБА_5 по лівій щоці. Вони вхопили одна одну за волосся. ОСОБА_5 впала спиною до дверей на бік, а обличчям до виходу. Двері зачинилися і вона не бачила, що там відбувається, тому відразу побігла на задній дворик шукати ОСОБА_10 , а коли повернулася, двері були вже відчинені, ОСОБА_5 була у вбиральні, вхід до якої мається із коридору та кричала, ОСОБА_10 стояв біля дверей туалету, а ОСОБА_3 сіла до свого автомобіля та поїхала. Хвилин через 5-7 приїхав ОСОБА_8 , який забрав ОСОБА_5 і вони поїхали. При цьому вона відносила ОСОБА_5 її сумку та бачила, як вона стояла на одній правій нозі, а ліва нога була роззута з кросівка.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що того дня він перебував на задньому дворі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до нього прибігла офіціант ОСОБА_11 і повідомила, що в коридорі б`ють ОСОБА_5 . Він побіг з вулиці до вхідних дверей та в коридорі побачив на підлозі одна на одній були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , трималися за грудки, головами розташовані вправо, ногами вліво. Він розняв їх, підняв та вивів ОСОБА_3 на вулицю, а ОСОБА_5 пішла до вбиральні.

Вказані показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілої суд приймає до уваги як належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість обвинуваченої, узгоджуються між собою, а також з іншими письмовими доказами, ретельно дослідженими та перевіреними в суді.

Протоколом огляду місця події від 13.03.2019 року з фототаблицями, з якого вбачається, що місцем скоєння злочину є тамбурне приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 ( а. с. 160-164 т. с. 1).

Висновком судово-медичної експертизи №238 від 31.07.2019 року підтверджується, що у травматологічному відділенні м. Полтава ОСОБА_5 встановлений діагноз: закритий внутрішньо суглобний перелом зовнішньої та внутрішньої кісточок лівої гомілки зі зміщенням уламків заднього краю дистального метафазу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, з підвивихом ступні до зовні. Закрита черепно-мозкова травма (13.03.2019 року), струс головного мозку. Правобічна пара орбітальна гематома, забій м`яких тканин голови. Підшкірна гематома в лівій скроневій ділянці. Агіопатія сітківки обох очей. Хронічний ринофарингіт. Хронічний тонзиліт. Викривлення носової перегородки. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Указані ушкодження не являються небезпечними для життя і згідно з пунктом 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Вищеописані тілесні ушкодження могли утворитися не менше ніж від трьох фізичних дій. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній у постанові, про що свідчать дані медичної документації (а. с. 169-170 т.с. 1).

Висновком судово-медичної експертизи №354 від 26.09.2019 року підтверджується, що механізм спричинення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_5 може відповідати механізму показаному нею під час проведення слідчого експерименту (а. с. 177 т. с. 1).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 07.09.2019 року з відеозаписом до нього, дослідженим у судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_5 розповіла про обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 13.03.2019 року в тамбурному у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 ( а. с. 171-176 т. с. 1).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2019 року з участю свідка ОСОБА_12 з відеозаписом до нього, дослідженим у судовому засіданні, яка розповіла та показала як перебуваючи на своєму робочому місці за адресою по АДРЕСА_2 близько 10 год. 30 хв. 13.03.2019 року в коридорному приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », побачила раніше відому їй, як клієнтку кафе, ОСОБА_3 , яка нанесла правою долонею ляпас зліва ОСОБА_5 , яка впала на підлогу, підперши двері до банкетного залу, через що ОСОБА_12 відкрити двері не змогла, а тому побігла кликати на допомогу (а. с. 1-6 т. с. 2).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2019 року з участю свідка ОСОБА_13 з відеозаписом до нього, дослідженим у судовому засіданні, який розповів, що перебуваючи на задньому подвір`ї кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 близько 10 год. 13.03.2019 року до нього підійшла бармен ОСОБА_12 та повідомила, що ОСОБА_5 б`ють. ОСОБА_13 побіг до тамбурного приміщення кафе-бару та побачив, що на підлозі перебуває ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яку він підняв та відтягнув від ОСОБА_5 (а. с. 7-12 т. с. 2).

Наведені докази є належними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, письмові докази узгоджуються із показаннями потерпілої, свідків, доповнюють один одного та підтверджують винуватість обвинуваченої.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №550 від 05.12.2019 року на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 будь-якими психічними захворюваннями не страждала, не виявляла ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_3 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 245-248 т. с. 1).

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю в суді поза розумним сумнівом.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, стороною захисту не спростовані в установленому законом порядку та не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Доводи сторони захисту про нещасний випадок із потерпілою суд відхиляє, оскільки це не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи.

При цьому суд керується не тільки національним законодавством, а й положеннями практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє верховенство права. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду» суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в рішенні Кобець проти України п.43 зазначає, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Невизнання своєї вини обвинуваченою в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України суд розцінює як спосіб захисту.

На переконання суду такі умисні протиправні дії обвинуваченої свідчать про те, що вона розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_3 в скоєному і такі дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченої ОСОБА_3 , яка працює, є фізичною особою - підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, одружена, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває під спостереженням у лікаря-психіатра із зазначеним діагнозом (а.с. 229-236 т. с. 1).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, викликаних подружньою зрадою, добровільне відшкодування завданого збитку, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, працює, є фізичною особою підприємцем, починаючи з 18.01.2011 року по теперішній час, що підтверджується матеріалами справи (а.с.193-196 т.с. 1), на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває під спостереженням у лікаря психіатра із зазначеним діагнозом (помірний депресивний розлад з соматичними симптомами а.с. 189 т. с. 1), злочин скоїла внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, враховуючи також висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній та з урахуванням наслідків, які настали від дій обвинуваченої.
З урахуванням конкретних обставин суд вважає, що покарання необхідно призначати в межах санкції статті за скоєний злочин у вигляді виправних робіт, яке буде достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Що стосується позиції потерпілої, яка прохала призначити справедливе покарання та позиції її представника, який прохав призначити покарання обвинуваченій у вигляді позбавлення волі, то суд враховує в даному випадку і поведінку самої потерпілої, яка викликала у обвинуваченої мотив у скоєнні злочину через збіг тяжких сімейних обставин (подружня зрада), вказана їх позиція враховується судом в сукупності з обставинами, передбаченими ст.ст. 65-67 КК України та на думку суду саме такий вид покарання як виправні роботи буде справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 25 000 грн. на лікування та моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої відповідно до ст. 127, ст. 129 КПК України, суд виходить з наступного.

Відповідною медичною документацією підтверджується, що потерпіла перебувала на лікуванні у 1-й міській клінічній лікарні м. Полтава з 13.03.2019 року по 19.03.2019 року , витрати за лікування за цей період становлять 10 943 грн., що підтверджується матеріалами справи, однак вказане лікування в добровільному порядку оплачене зі сторони обвинуваченої, про що в оригіналі підтверджуючі чеки та платіжні документи за лікування ОСОБА_14 представила в судовому засіданні ОСОБА_3 .

При цьому потерпіла при заявленні позову додала копії чеків, в судовому засіданні при дослідженні доказів зазначила, що має оригінали, однак не представила їх для підтвердження, зазначивши, що нібито вказані документи в неї викрадено з квартири.

Позиція ж обвинуваченої в даному випадку в частині матеріальної шкоди є послідовною та однозначною, яка стверджувала, що вказані витрати сплачені з її сім`ї за лікування потерпілої, у підтвердження вказаних обставин вона в суді надала до справи оригінали цих документів, а тому вказані докази суд оцінює як належні та достані, що підтверджують добровільне відшкодування завданої шкоди за лікування.
За таких обставин заявлені вимоги потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування в сумі 25 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки інших доказів у обґрунтування матеріальної шкоди потерпілою суду не надано, а 10943 грн. відшкодовано добровільно.
Квитанції на суму 15 грн. №1/КЗ від 15.03.2019 року та 96 грн. №2/КЗ від 15.03.2019 року, в яких зазначено, що вказані суми є комісіями, суд не приймає до уваги, так як вказані кошти не є витратами, які потерпіла понесла в зв`язку зі своїм лікуванням, інших підтверджуючих документів про витрачені нею кошти на лікування потерпілою не надано.
В іншій частині потерпілою не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів в обґрунтування матеріальної шкоди.
Твердження потерпілої про те, що нібито за лікування сплачено кошти нею особисто, суд не приймає до уваги, оскільки це не підтверджено належними доказами, так як оригінальні платіжні документи на лікування ОСОБА_5 надані в суді обвинуваченою.

За таких обставин в частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, суд враховує, що своїми винними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій моральну шкоду, оскільки внаслідок неправомірних дій обвинуваченої потерпіла отримала умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я з оперативним втручанням, внаслідок чого потерпіла перенесла фізичний біль та моральні страждання, хвилювання, пережила стрес, її звичайний уклад життя був порушений. Разом з тим суд враховує в даному випадку поведінку самої потерпілої, обставини, на грунті яких виник конфлікт, викликаний збігом тяжких сімейних обставин у обвинуваченої (подружня зрада), яка спонукала до вчинення таких протиправних дій.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка була завдана потерпілій ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що дійсно потерпіла перенесла моральні страждання, фізичний біль, хвилювання з даного приводу, пройшла тривале лікування, а тому відповідно до ст.1167 ЦК України з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності підлягає задоволенню в розмірі 8000 грн., оскільки саме вказана сума моральної шкоди є співрозмірною, справедливою,розумною і достатньою.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

По справі маються процесуальні витрати, а саме за надання правової допомоги представника потерпілої в сумі 24 000 грн., які потерпіла просить стягнути.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Повноваження представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 підтверджені договором про надання правничої допомоги від 06.01.2020 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2403 від 23.10.2018 року, ордером серії ПТ №134759 (а. с.42-51), витрати підтверджені актом наданих послуг (а.с. 183 т.с.2) та платіжним дорученням від 09.01.2020 року в сумі 12 000 грн. (т.с.2 а.с.184). Також додано рахунок на оплату від 29.06.2021 року на суму 12 000 грн. (т.с.2 а.с.185).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 був присутній у судових засіданнях під час розгляду справи, загальна кількість годин судових засідань становить 10 год. 21 хв.
Дослідивши зміст поданих представником потерпілої документів, суд відмічає, що сама по собі справа є нескладною, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені потерпілою як витрати на правову допомогу.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, тому суд, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених потерпілою витрат, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності категорії даної справи, кількості судових засідань та фінансового стану обох сторін, з урахуванням принципів пропорційності, розумності, справедливості, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 10 000 грн., які будуть співмірними і достатніми.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, прокурор в судових дебатах висловила думку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу.

Представник потерпілої заявляв у судових дебатах про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку суду, з урахуванням конкретних обставин справи, законних підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки відсутні ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84,85-86,94,368, 370, 374, 392, 395 КПК України,суд ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України та призначити їй покарання по цьому закону один рік шість місяців виправних робіт з 15 % відрахуванням із суми заробітку в доход держави.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 грн.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Речові докази: оригінал історії стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 36 аркушах, що зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000170 від 14.03.2019 року повернути до 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтава (а.с . 224 т. с. 1).

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду ОСОБА_1