Справа № 753/4069/20 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/222/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000058 від 05.01.2020 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Совєтський, м. Воркути, Республіки Комі, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

вирішено питання речових доказів.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 04 січня 2020 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , а саме предмету схожого на пістолет, заволодів майном належним ФОП « ОСОБА_11 » на загальну суму 14 250 гривень, чим завдав останньому матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційний скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, указав на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги указав, що місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому не було прийнято до уваги ряд обставин, які, на думку захисту, можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та указують на можливість застосування до останнього положень ст. 75 КК України. Так, апелянтом звернуто увагу на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків завданих злочином, ставлення ОСОБА_9 до вчиненого, який щиро розкаявся, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого. Поряд з цим, апелянт звернув увагу на ту обставину, що до початку судового розгляду, потерпілим не було заявлено до обвинуваченого цивільного позову, що в свою чергу свідчить про те, що місцевий суд прийшов до хибного висновку про не усунення обвинуваченим завданої потерпілому шкоди. Просив змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 187 КК України та застосувати до останнього положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Розгляд вказаного провадження було проведене судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.187 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст. 187 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК України є умисним тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не має постійного джерела доходів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, також судом врахована відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що викрадений телефон був повернутий потерпілому працівниками поліції, що не свідчить про відшкодування шкоди обвинуваченим. Також судом належно враховано обставини вчинення обвинуваченим вказаного злочину, а саме те, що вказаний злочин був вчинений обвинуваченим із застосуванням предмету, схожого на пістолет та мотиви його вчинення. Судом врахована думка потерпілого, який вважав, що обвинуваченому слід призначити суворе покарання. Вказані обставини, на думку суду, спростовують доводи обвинуваченого та його захисника про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливість застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.

За таких обставин призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинений ним злочин за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нимнових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що покарання обвинуваченому було призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 187 КК України.
Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність в матеріалах справи позову від потерпілого про відшкодування шкоди, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності реального відбування обвинуваченим покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення та даних про особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4