ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2021 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовлено.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій категорично не погоджується з рішенням районного суду. Вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Вказує, що районним судом при розгляді його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, безпідставно не враховано позиції Верховного суду України у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, що свідчить про недотримання судом ч.5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і

ЄУНСС №722/267/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
КП №11-кп/822/169/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 537, 539 КПК України

статус суддів", відповідно до якої, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Стверджує, що ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2021 року постановлена із численними порушеннями вимог законодавства України та підлягає обов`язковому скасуванню.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , пояснення останнього, який просив задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, особової справи засудженого та доводи його апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином умотивувавши свої висновки.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, рішення Сокирянського районного суду від 23 березня 2021 року вказаним вимогам закону відповідає повністю, а доводи апеляційної скарги засудженого не спростовують висновків суду викладених в ньому.

Так, 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838VІІІ (далі Закон), відповідно до якого частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України викладено в новій редакції.

Частина 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838VІІІ) передбачала, - зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до абз.4 ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838VІІІ) у строк попереднього ув`язнення включався строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Частиною 2 Прикінцевих положень вказаного Закону визначено, що він застосовується до всіх осіб щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

В ході апеляційного розгляду даного провадження встановлено, що 29.11.2016 р. вироком Садгірського районного суду Чернівецької області, ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислено з 05.08.2016 року. Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк період попереднього ув`язнення з 05.08.2016 року до 30.12.2016 року.

Відповідно до розпорядження, вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.11.2016 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 30.12.2016 року.

В правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року (справа №663/537/17), чітко визначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (тобто день за два). У такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII, як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст. 5 КК України не допускається.

Отже, фактично ОСОБА_6 перебуває в умовах ізоляції від суспільства, тобто під вартою, з моменту його затримання, а саме з 05 серпня 2016 року. Як вбачається з вироку Садгірського районного суду від 29.11.2016 року, ОСОБА_6 , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк період попереднього ув`язнення з 05.08.2016 року до 30.12.2016 року.

21.06.2017 року набрав чинності Закон України від 18.05.2017 року №2046-VIII, згідно яким ч.5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Що стосується посилань засудженого ОСОБА_6 на безпідставне не врахування судом правової позиції викладеної в рішенні Верховного суду України у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, то такі твердження останнього, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище доводами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно роз`яснено в своєму рішенні, з чим погоджується й колегія суддів, що вирок Садгірського районного суду 29.11.2016 р. відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 30.12.2016 року, а у відділенні багатопрофільної лікарні при ДУ «Шепетівська ВК №98», останній перебував з 23.02.2018 року по 13.04.2018 року та з 07.09.2018 року по 05.10.2018 року, тобто після набрання вироком законної сили. Зарахування вказаного періоду, про який просить засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, не представляється можливим, оскільки він вже відбував покарання по факту.

Тому, період утримання засудженого в ДУ «Шепетівська ВК №98» з 23.02.2018 року по 13.04.2018 року та з 07.09.2018 року по 05.10.2018 року не підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838VІІІ).

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів враховує, що районний суд обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства прийшов до висновку, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, про що вмотивовано вказав у своїй ухвалі.

За таких обставин, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції законним, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3