Дата документу 26.05.2021 Справа № 937/6512/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/6512/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/518/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянула 26 травня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 травня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого місця проживання на території України не має, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працює на посаді начальника оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, майор поліції, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК Україниза наступних обставин.

Так, 05 вересня 2020 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, в світлу пору доби, водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Mazda CX-9», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по сухій проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, на якій була відсутня дорожня розмітка чи відповідні дорожні знаки, які встановлювали напрямок руху по смугам, з боку м. Харкова в напрямку м. Сімферополя. В салоні його автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В цей же час, у зустрічному йому напрямку, рухався автомобіль «Daewoo Nubira», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира перебував ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Під час руху в районі 320 км вказаної автодороги, поза населеним пунктом, поблизу смт. Степногірська Василівського району Запорізької області, водій автомобіля «Mazda CX-9», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, з причин не пов`язаних з виконанням обгону чи об`їзду перешкоди, не надавши перевагу в русі автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку, змінив напрямок руху вліво та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo Nubira», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.3, чинних на момент ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Порушення водієм ОСОБА_10 вказаних вимог ПДР, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 28.10.2020 року № 19-215, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів сталося займання автомобіля «Daewoo Nubira», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та він повністю згорів.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Nubira», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 та пасажир його автомобіля ОСОБА_16 загинули на місці ДТП.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.12.2020 року № 560/к ОСОБА_15 внаслідок дорожньо-транспортної події спричинено тілесні ушкодження, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.12.2020 року № 559/к ОСОБА_16 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинено крововилив в легені, повнокрів`я нирки, легені, міокарду, які привели до настання смерті.

19.04.2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню № 0000602 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

До слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчогопро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 . В клопотанні вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_10 та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 04.07.2021 року включно, слідчий суддя вважав встановленим і доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 вказаного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає, що застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід є занадто суворим. Вказує, що до клопотання не надано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, а тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою. Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_10 має родини та трьох малолітніх дітей на утриманні, які також були учасниками ДТП, має постійне місце роботи та проживання, де характеризується позитивно, раніше не судимий, учасник АТО. Підозрюваний є працівником правоохоронного органу та добре розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання. Ризики, заявлені у клопотанні, не доведені. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05.05.2021 року та ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту або встановити розмір застави згідно чинного законодавства.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисники підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. При цьому, адвокат ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_10 має родину та постійне місце проживання, з`являється на виклики слідчого, заяв про вплив на свідка не надходило.
Потерпіла просила змінити підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід.
Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.
Слідчий зазначив, що немає негативних дій з боку підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 26 червня 1991 року у справі "Летельє проти Франції", попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_10 підозри, слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу судова колегія, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді протоколів огляду місця ДТП, допитів свідка, проведення слідчого експерименту, висновків експертиз, зміст яких вказує на вірогідну причетність до інкримінованого злочину підозрюваного ОСОБА_10 .

На думку судової колегії, доказування провини підозрюваного ОСОБА_10 є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_10 до скоєного не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, доведена доданими до клопотання матеріалами.

Тому, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

З цього приводу судова колегія зауважує на тривалості досудового розслідування та не вчинення обвинуваченим жодних дій, скерованих на переховування від слідства, що підтверджено слідчим та прокурором під час апеляційного перегляду.

Отже, ризик переховування, за означених обставин поряд із наявністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, є вкрай малоймовірним.

Одночасно, на думку колегії суддів, стороною обвинувачення не доведена неможливість застосування відносно ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

За практикою Європейського суду з прав людини суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст. 196 КПК України.

За наслідком апеляційного розгляду, судова колегія констатує, що слідчий суддя не у повному обсязі приділив увагу обставинам, передбаченим ст. 178 КПК України.

Апеляційна інстанція приходить до висновку, що застосований підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню встановлених слідчим суддею ризиків, яким можливо запобігти шляхом застосування по відношенню до ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу в умовах контролю за дотриманням покладених на нього обов`язків.

Судова колегія, згідно ст. 178 КПК України, бере до уваги наявність у підозрюваного ОСОБА_10 родини та трьох малолітніх дітей, які також були учасниками ДТП та отримали тілесні ушкодження, та які на теперішній час потребують лікування, що підтверджується наданими медичними виписками, наявність на утриманні підозрюваного батьків похилого віку, які за станом здоров`я потребують допомоги, наявність постійного місця роботи та місця проживання, де ОСОБА_10 характеризується виключно з позитивної сторони, що свідчить про сталі соціальні зв`язки підозрюваного.

Також колегія суддів враховує те, що ОСОБА_10 є учасником антитерористичної операції, має чисельні відзнаки та подяки за місцем роботи та як учасник бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин, в якому він підозрюється, за формою вини є необережним.

Вагомих обставин, які б вказували про необхідність застосування виключного запобіжного заходу до підозрюваного колегія суддів не знаходить.

З огляду на сукупність наведених обставин, апеляційна інстанція вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_10 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, саме такий запобіжний захід здатний убезпечити негативну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 травня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 04липня 2021 року включно, із забороною залишати житло у період з 20.00 год. до 06.00 год. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановленому законом порядку;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідком у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на Дніпровське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.

ОСОБА_10 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4