Провадження № 1-кс/761/7677/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали клопотання (скарги) ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань,
В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва 01 квітня 2021 року, в порядку ст.303 КПК України, надійшло клопотання (скарга) ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, в якому він просить постановити ухвалу щодо невиконання посадовими особами Державного бюро розслідувань ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 по справі №761/14949/20 та направити її у правоохоронні органи для притягнення винних до відповідальності згідно норм чинного законодавства, а також вирішити питання про виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 по справі №761/14949/20.
Перевіривши скаргу, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону всіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого, дізнавача, про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача, про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником. 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.
Як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_2 , яке надійшло на розгляд слідчому судді, ОСОБА_2 фактично звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про кримінальне правопорушення за ст.382 КК України.
При цьому, ОСОБА_2 , просить слідчого суддю, постановити ухвалу щодо невиконання посадовими особами Державного бюро розслідувань ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 по справі №761/14949/20 та направити її у правоохоронні органи для притягнення винних до відповідальності згідно норм чинного законодавства, а також вирішити питання про виконання вищезазначеної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва.
Отже, ОСОБА_2 по суті звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст.382 КК України, в порядку ст.214 КПК України.
При цьому, згідно зі змісту ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення особі, яка хоче повідомити про такий злочин, необхідно звертатися до правоохоронного органу, який в свою чергу приймає такі заяви та здійснює їх реєстрацію, а також за наявності відповідних підстав здійснює досудове розслідування викладених у заяві обставин.
Таким чином, слідчий суддя не наділений правом на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, як вбачається зі змісту наявних у слідчого судді матеріалів, ОСОБА_2 фактично подається заява про вчинення посадовою особою Державного бюро розслідувань кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, що за своєю суттю не підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.303 КПК України до слідчого судді.
Так, частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи те, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений положенням ч. 1 ст.303 КПК України, є вичерпним, а зі змісту клопотання ОСОБА_2 вбачається, що останній фактично звертається з заявою про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою Державного бюро розслідувань, розгляд якої не передбачений положеннями ст. 303 КПК України та знаходиться поза межами повноважень слідчого судді, а тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 24, 26, 214, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням (скаргою) ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань
Направити ОСОБА_2 копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її постановлення. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1