У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

01 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоровя особи, Львівського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю м. Житомир, громадянину України, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення застави.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000555 від 30.03.2021. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Зокрема, за даними слідства 29.03.2021 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в орендованій квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, під час конфлікту, що почався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, здійснив напад з використанням гострого предмету, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 множинні удари в область грудної клітки, чим спричинив згідно лікарського свідоцтва про смерть від 31.03.2021 гостру кровотечу, множинні колото-різані рани грудної клітки з ушкодженням серця та легень. Від отриманих травм ОСОБА_7 померла на місці події за адресою АДРЕСА_2 .
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи також той факт, що підозрюваний зник з місця події та був затриманий у смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області. Підозрюваний не працює, не навчається, не має постійного місця проживання. Насильницький характер правопорушення також свідчить про можливість впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу. З огляду на те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, просить не визначати розмір застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив оскільки вважає підозру необґрунтовану. Докази вчинення злочину підозрюваним відсутні та крім цього, підозрюваний має постійне місце проживання де і зареєстрований. Проживає з родичами та має міцні соціальні зв`язки. Тому вважає ризики недоведеними і просить відмовити в задоволенні клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, однак просив відкласти розгляд справи, оскільки бажає скористатись правовою допомогою приватного адвоката. Також після цього як йому було відмовлено у відкладенні судового засідання, вказував, що не в повній мірі розуміє державної мови, якою з ним спілкується слідчий суддя. Вказаним аргументам оцінка буде надана пізніше.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 30.03.2021 року за номером 0000555 внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно протоколу затримання від 31.03.2021 підозрюваний фактично затриманий 31.03.2021 о 02:30 год. за адресою АДРЕСА_3 .
Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 31.03.2021.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 31.03.2021, яка є власником квартири АДРЕСА_4 і яка повідомила, що саме за зверненням ОСОБА_5 здала йому квартиру в оренду і яка під час здачі квартири в оренду бачила як в квартиру заходила потерпіла;
протоколом обшуку квартири за адресою АДРЕСА_2 , де були виявлені сліди вчинення злочину;
протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.03.2021, який повідомив, що 29.03.2021 близько 17:00 год. відвозив хлопця на ім`я «Нестор» до міста Дрогобич;
протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 від 31.03.2021 батьків ОСОБА_7 , які підтвердили, що їх донька зустрічалась з підозрюваним;
іншими зібраними доказами, зокрема лікарським свідоцтвом про смерть, протоколом огляду трупа.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є особливо тяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Крім того, Суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58)
Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стосується особливо тяжкого злочину.
Сам підозрюваний не навчається, немає постійно місця роботи, не одружений, не має на утриманні інших осіб, що випливає з матеріалів клопотання. Також, ніщо не свідчить, що підозрюваний має у власності рухоме чи нерухоме майно яке повинен був би утримувати. Таким чином, незважаючи на наявність постійного місця проживання та реєстрації слідчий суддя констатує відсутність міцних соціальних зв`язків.
Також, слід врахувати, що сторона захисту не надала жодного доказу який би підтверджував міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Вказане в сукупності свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує та він не є мінімальним.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Зрештою, не слід забувати, що підозрюваний зник з місця події та був затриманий в процесі переслідування через декілька днів після вчинення злочину, а саме 31.03.2021. Крім того, згідно пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , першій він повідомив про намір продовжити оренду квартири на два дні, тоді як з другим узгоджував виїзд до м. Дрогобич.
Така поведінка підозрюваного ще більше підсилює ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення свідків мають надзвичайно важливе значення.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує, і він також не є мінімальним.
Описана вище поведінка підозрюваного, яка свідчить про його намір ухились від кримінальної відповідальності лише посилює зазначений ризик.
У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Разом з тим, як уже зазначалось вище, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків.
Також відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.
Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на даний час не встановлено.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання запобіжного заходу і так само, жодним чином не зменшують значимість доведених ризиків.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування двох ризиків, які направлені на ухилення від кримінальної відповідальності і які не є мінімальними. Відповідно, з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваний має реальну можливість завдати шкоди кримінальному провадженню і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також, слід врахувати, що подія кримінального провадження «тільки відбулась» і на даному етапі кримінального провадження існує найбільш активна фаза збирання доказів стороною обвинувачення, які матимуть важливе значення для встановлення істини у кримінальному проваджені. Очевидно, що саме на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжних заходів, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Наведені вище обставини в сукупності виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, а відтак, слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Щодо застави.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства, від якого потерпіла померла.
Беручи до уваги обставини кримінального провадження, характер справи, встановлені ризики та особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає підстав відступати від згаданої вище норми.
Відтак, підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
З огляду на характеристики кримінального провадження та необхідність вчинення ряду слідчих дій, вважаю можливим обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Щодо клопотання підозрюваного про відкладення розгляду справи з метою забезпечити участь приватного захисника.

Частиною першою статті 186 КПК України визначено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Вказана норма втілює в собі гарантії, передбачені частиною третьою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Іншою гарантією, яка визначена в п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції є те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
У своїй практиці ЄСПЛ виходить з ідеї про те, що право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, але воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (див. рішення у справ «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France), заява № 29731/96, п. 89, ECHR 2001-II).
Особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями). Проте це останнє право також не може вважатись абсолютним і таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B).
При цьому, інтереси правосуддя це не лише інтереси сторони захисту, але як зазначав слідчий суддя вище, інтерес держави, який полягає в тому, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність. Крім того, інтерес правосуддя полягає в забезпеченні права підозрюваного негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження.
У рішенні від 20 січня 2005 року у справі «Майзіт проти Росії» (Mayzit v. Russia) ЄСПЛ вказав, що право вибору захисника може обмежуватися, зокрема у випадку, коли йдеться про одержання безоплатної правової допомоги, а також тоді, коли суддя в інтересах правосуддя вирішує, чи повинен він призначити особі адвоката за власною ініціативою. Вирішуючи питання про призначення особі адвоката, суддя, зрозуміло, має враховувати її побажання. Однак він може й не взяти їх до уваги, якщо є достатні та належні причини для висновку про те, що цього вимагають інтереси правосуддя.
Також, у цьому рішенні ЄСПЛ вказав, що державні органи не можуть відповідати за кожний недолік, допущений офіційно призначеним адвокатом під час представництва інтересів особи. Відповідно до п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції компетентні державні органи повинні втрутитися лише тоді, коли недоліки у захисті інтересів особи з боку адвоката є для них безпосередньо очевидними чи коли вони довідаються про такі недоліки у якийсь інший спосіб.
У підсумку, у справі Майзіт проти Росії» (Mayzit v. Russia) ЄСПЛ визнав, що не було порушень п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, в тому числі через те, що заявник не надав жодних доказів недбальства призначеного йому адвоката.
Повертаючись до обставин справи яка розглядається захист інтересів підозрюваного на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.03.2021 здійснювався адвокатом ОСОБА_4 , якого залучено слідчим для вчинення окремої процесуальної дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Підозрюваний не надав доказів недбальства призначеного йому адвоката та й зрештою, взагалі не пояснював, чому він бажає скористатись правовою допомогою саме приватного адвоката.
Копію договору про надання правової допомоги, який укладено між мамою підозрюваного та адвокатом ОСОБА_12 слідчому судді надав адвокат ОСОБА_4 .
Очевидно, що в такому випадку адвокат ОСОБА_12 не міг не знати про стан справ підозрюваного, в тому числі про те, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Крім того, в судовому засіданні двічі оголошувалась технічна перерва, в ході якої встановлено, що на адресу суду не надходило клопотання від захисника ОСОБА_12 про відкладення розгляду клопотання. Після того, як секретар судових засідань в телефонному режимі зв`язалась з адвокатом ОСОБА_12 , останній повідомив, що перебуває в м. Житомир та не має змоги з`явитись в судове засідання.
Слідчий суддя розуміє, що через віддаленість адвокат ОСОБА_12 не має змоги бути присутній в судовому засіданні, однак слідчому судді також не надано обґрунтованих пояснень, що інтереси правосуддя виправдовують саме участь адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні, а участь в судовому засіданні призначеного адвоката ОСОБА_4 не відповідає інтересам правосуддя.
Тому, керуючись згаданими вище інтересами правосуддя слідчий суддя не буде ставити інтереси сторони захисту вище інтересів правосуддя та не вважає за необхідне відкладати розгляд справи. Право на захист інтересів підозрюваного на даній стадії забезпечено в повному обсязі, а право на захист його інтересів захисником ОСОБА_12 не є обмеженим.

Щодо доводів підозрюваного про нерозуміння в повній мірі державної мови.

ЄСПЛ в справі «К. проти Франції» від 7 грудня 1983 року дійшов такого висновку: «п. 8. ... Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».
Повертаючись до обставин даної справи слід констатувати, що підозрюваний народився Україні, є громадянином України, освіту здобув в Україні. Під час встановлення його особи, на запитання слідчого судді, які сформульовані українською мовою надав вичерпні відповіді. В протоколі свого допиту власноручно написав декілька фраз українською мовою. Підтвердив, що з його слів протокол надруковано вірно, тоді як сам протокол надруковано українською мовою.
Цього достатньо для висновку, що підозрюваний спекулює на мовному питанні і слідчий суддя не вважає за потрібне продовжувати цю тему.
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи, Львівського РУП ГУНП у Львівській області задовольнити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з моменту фактичного затримання з 02:30 год. 31 березня 2021 року.
Строк тримання під вартою завершується 30 травня 2021 року о 02:30 год.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 06.04.2021 о 17:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1