Справа № 308/3956/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/1434/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000108 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, тимчасово не працюючого,-
у вчиненні кримінльного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України, -
встановив:
02 квітня 2021 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 31.03.2021 за ч.2 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , 30.03.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час приїхали до м. Мукачева на автомобілі марки «BMW Х5», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 », після чого, зателефонувавши йому на його номер телефону, призначили зустріч ОСОБА_10 на АЗС «UPG», що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул.Лавківська 1Ж, на що ОСОБА_10 погодився та прибув до вказаної АЗС.

Після прибуття 30.03.2021 ОСОБА_10 до АЗС «UPG», що за адресою м.Мукачево, вул.Лавківська 1Ж, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я та із застосуванням такого, що виразилося у нанесенні ударів в область грудної клітки ОСОБА_10 , пред`явили йому протиправну вимогу у передачі грошових коштів в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, після чого із застосуванням сили примусили сісти із ними у їх автомобіль марки «BMW Х5», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому вони всі приїхали до будинку по місцю проживання ОСОБА_10 , де ОСОБА_10 повідомив свого батька ОСОБА_11 про необхідність передачі суми грошових коштів, які у нього вимагають група незнайомих йому осіб. Після цього, ОСОБА_10 , під психологічним примусом, у зв`язку із погрозами розправи над ним, повернувся знову до автомобіля марки «BMW Х5», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де знаходилися ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які із погрозою застосуванням насильства та із застосуванням сили посадили його у свій автомобіль та відвезли у готель у АДРЕСА_3 , де утримували його до приблизно до 20.00 години 31.03.2021, доки батько ОСОБА_10 ОСОБА_11 не повідомив про те, що зібрав та може передати необхідну суму грошових коштів для передачі.

В подальшому, 31.03.2021 близько 20.30 години, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, прибувши до АЗС «UPG», що за адресою м.Мукачево, вул.Лавківська 1Ж на автомобілі марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_10 , якого утримували з метою отримання суми грошових коштів, яку вимагали, де зустрілися із ОСОБА_11 , який передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, тим часом як ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували в автомобілі марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого були затримані працівниками правоохоронних органів.

За таких обставин, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили злочину, передбачений ч.2 ст.189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, обмеження його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину), підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 та протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколами впізнання осіб за фотознімками із потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 , за результатми яких останні впізнали ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події території АЗС «UPG», що за адресою м. Мукачево, вул. Лавківська 1Ж, від 31.03.2021, протоколом огляду автомобіля «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , протоколом вручення грошових коштів від 31.03.2021, іншими доказами та матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

01.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , тяжкість злочину, байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігнорування громадських інтересів, свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжні заходи, такого як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, оскільки не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, додатково зазначив, що якщо суд визнає можливим, застосувати альтернативний запобіжний захід, то просить його визначити у розмірі не меншому, ніж були визначені іншим співучасникам.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, такого не вчиняв, приїхав на Закарпаття для відпочинку з друзями. Про борг потерпілого ОСОБА_10 , йому розказав його друг ОСОБА_12 , і розмова з потерпілим про борг дійсно була, однак ніхто її не вимагав, просто запитали чому не повертає протягом довгого часу гроші, і тим більше сили до потерпілого ніхто не застосовував, більше того потерпілий разом з ними відпочивав весь час, до їх затримання, і вони нормально спілкувались. Просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому що він жодних грошей не вимагав, чужі гроші йому не потрібні, він просто висловив потерпілому свою думку, якщо винен гроші маєш віддати. Просив визначити йому заставу. Крім того просив врахувати особисті обставини, а саме той факт, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та його дружина чекає дитину.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні відносно застосування, щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, посилаючись на письмові заперечення долучені до матеріалів клопотання. Вважає, що прокуратурою, жодним чином не доведено обгрунтованість підозри, та вважає, що не існує жодного ризику, яким обгрунтовуєтья, необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просила застосувати, більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, однак зазначила, що в разі, якщо суд прийде до висновку про можливість визначення застави її підзахисний має можливість і готовий її сплатити.
Крім того суд констатує, що захисником було подано клопотання про виклик в судове засідання і допит у якості свідка потерпілого, однак, оскільки орган досудового розслідування, не зміг забезпечити його явку, від розгляду вказаного клопотання, захисник відмовилась.

Дослідивши клопотання сторони обвинувачення, заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого.
Як вбачається з пояснень сторони обвинувачення, підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч. 1ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 ..

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вже зазначено вище, з пояснень сторони обвинувачення вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості обвинуваченого. Аналогічні посилання, як підставу застосування запобіжного заходу, наведено прокурором і у клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обставини кримінального правопорушення та причетність ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколами впізнання осіб за фотознімками із потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 , за результатми яких останні впізнали ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події території АЗС «UPG», що за адресою м. Мукачево, вул. Лавківська 1Ж, від 31.03.2021, протоколом огляду автомобіля «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , протоколом вручення грошових коштів від 31.03.2021. Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосуєтьсяпитання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У РішенніНечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термінобґрунтована підозраозначає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого (ч. 2 ст. 189 КК України) злочину, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 3 до 7 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Разом із тим, для врахування запобіганню вказаного ризику, слід взяти до уваги те, що ОСОБА_4 проживає у м. Дніпро, Дніпропетровської області, що віддалена на значну відстань від Закарпатської області, де він притягається до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може впливати на свідка ОСОБА_11 та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких, крім іншого такий вплив є реальним, оскільки ОСОБА_4 у ході проведення процесуальних дій йому стали відомі дані потерпілого і свідка ОСОБА_11 , крім того йому відоме місце проживання потерпілого, про що він вказав у судовому засідання, зазначивши, що вони приїжджали до будинку де живе потерпілий, при цьому слідчий суддя зауважує, що у вказаному будинку потерпілий живе із батьком, який є свідком у справі. Щодо випливу на інших свідків, такий ризик суд вважає, передчасним, оскільки на даний час інші свідки у кримінальному провадженні не встановлені і відповідно не відомі підозрюваному.

Щодо ризиків передбачених п.п. 2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, спотворити або сховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважає такий ризик не доведеним, оскільки жодним чином не обгрунтований та не містить конкретизації.
Щодо ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинити ще одне кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, не працює, а не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, слідчий суддя вважає таке твердження сторони обвинувачення хибним та не підтвердженим, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно на даний час не має підстав вважати, що йому була притаманна протиправна поведінка, враховуючи такий факт, вчинення нового кримінального правопорушення може тільки обтяжити дану підозру. Крім того суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на можливість, вчинення ОСОБА_4 нового злочину, через відсутність джерела доходу, не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, однак допомагає своїм батькам у сімейному бізнесі та джерела існування у нього є, протилежного стороною обвинувачення не доведено.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_4 останній, офіційно не працює, однак як вказав у свої поясненнях в засіданні допомагає батькам у сімейному бізнесі, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та його цивільна дружина очкує дитину, однак суд враховує той факт, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, при цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 зареєстрований у м. Кривий Ріг, місцем свого фактичного проживання назвав м. Дніпро, одне і друге місто розташовані в Дніпропетровській області, що віддалена на значну відстань від Закарпатської області де ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, та, як вже було зазначено вище, має реальну можливість впливу на потерпілого та свідка.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків можливості підозрюваного переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає тяжкості пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.
Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Разом з тим слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст.177,178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним, виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості злочину, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021 року складає 2 270 гривень, та з урахуванням майнового стану підозрюваного, який, офіційно не працює, однак як зазначив у його сім`ї є джерела для існування, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі тридцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 79 450 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. Такий розмір застави буде відповідним і достатнім, у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України та буде слугувати відповідним стримуючим засобом.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 затримано 31 березня 2021 року з 19 год. 15 хв., а тому строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту його затримання.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 187, 193, 196, 197, 309 КПК України,-
постановив:
Клопотання старшого слідчого відділу особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31 березня 2021 року з 19 год. 15 хв. до 29 травня 2021 року до 19 год. 15 хв.
Встановити строк дії ухвали до 29 травня 2021 року включно.
На підставі ч. 3 ст.183, ч. 5 ст.182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 35 (тридцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 79 450 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок (35х2270).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по справі.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 29 травня 2021 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 6 квітня 2021 року о 12 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1