ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1015/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 619/2164/21 (1-кс/619/533/21) Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14.05.2021 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 07.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14.05.2021 в задоволенні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000051 від 07.05.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 07.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого статтею 290 КК України, про накладення арешту на майно і накласти арешт на майно, а саме «Volvo FH42» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «SHMITZ» 99-ZН-256; свідоцтво про реєстрацію: т.з. «Volvo FH42» д.н.з. НОМЕР_1 с.н. НОМЕР_2 , причепа «SHMITZ» 99ZН256 с.н. НОМЕР_3 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Зокрема, зазначає, що відповідно до положень статей 167-169 КПК України зазначене майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень КПК України транспортний засіб є речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди вчинення злочину.

Вважає, що слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки клопотання містить дані про власника майна. Разом з цим, КПК України не містить вимог щодо надання до суду засобів зв`язку власника чи користувача майна.

Крім того, зауважує, що строк на подачу клопотання не був пропущений, оскільки орган досудового розслідування звернувся до суду на наступний день після тимчасового вилучення майна.

Також зазначає, що в обґрунтування клопотання дізнавачем зазначено, що необхідність накладення арешту на вказане майно зумовлюється наявністю ризиків щодо знищення речових доказів, а також необхідністю проведення експертних досліджень та слідчих дій, оскільки на вилучених речах можуть зберегтися сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції прокурор та власник майна до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя виходив з тих обставин, що з клопотання прокурора про арешт майна та доданих до нього документів не зрозуміло, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) прокурор просить застосувати в даному випадку; прокурором не зазначені засоби зв`язку власника та користувача вилучених речей, також місце зберігання вилученого майна, на яке прокурор просить накласти арешт; до клопотання не додані документи, які свідчать про те, що дані речі, на які слідчий просить накласти арешт є речовим доказом у кримінальному провадженні; клопотання прокурора про арешт майна подано з пропуском строку, визначеного частиною 5 статті 171 КПК України, не вказано з яких саме підстав пропущений строк звернення до слідчого судді, а також ініціатор клопотання не ставить питання про поновлення пропущеного строку, не зазначає причини пропуску строку, не надає докази на підтвердження поважності його пропуску, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено необхідність арешту вилученого майна.

З таким висновком слідчого судді суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом огляду місця події, складеного 06.04.2021 під час огляду місця події, яким є відкрита ділянка місцевості на території МАПП «Гоптівка» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Козача Лопань, вул. Прикордонна 1, було виявлено і тимчасово вилучено транспортний засіб «Volvo» FH42 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «SHMITZ» д.н.з НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію: т.з. «Volvo FH42» д.н.з. НОМЕР_1 с.н. НОМЕР_2 , причеп «SHMITZ» 99ZН256 с.н. НОМЕР_5 № НОМЕР_6 (а.с.9-10).

Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за №0000051 від 07.05.2021, за статтею 290 КК України (а.с. 6).

07.05.2021 дізнавач звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.05.2021 клопотання дізнавача ВП №3 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000051 від 07.05.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого статтею 290 КК України, повернуто прокурору Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 для усунення недоліків.

Прокурор повторно звернувся з клопотанням про арешт майна, зі змісту якого вбачається, що в ньому не конкретизовані мета та підстави арешту майна, а є лише посилання на загальні норми КПК щодо цього.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді, що прокурором не було надано будь-яких даних, що свідчили б про наявність правових підстав для арешту майна.

Колегія суддів, з врахуванням вищевикладеного приходить до висновку, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог статті 173 КПК України, не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин, які виправдовували б такий спосіб втручання у права та інтереси особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, тому вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що клопотання про арешт майна подано до слідчого судді наступного дня після вилучення майна спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом огляду місця події від 06.04.2021 (а.с. 9-10).

Доводи апеляційної скарги прокурора, які давали б беззаперечні підстави суду апеляційної інстанції прийти до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно матеріали справи не містять, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14.05.2021 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: