Справа № 194/242/21
Номер провадження № 1-кс/194/82/21
УХВАЛА
26 лютого 2021 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2021 року за № 0000014 за ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Начальник Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2021 року за № 0000014 за ч. 1 ст. 125 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що 14 січня 2021 року приблизно о 20-00 год. невстановлена особа, знаходячись біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження та фізичний біль ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 14 січня 2021 року приблизно о 20-00 год. мешканець кв. АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження та фізичний біль, а саме наносив їй удари по голові та тулубу милицею.
Згідно висновку СМЕ №9 від 18 січня 2021 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.
18 лютого 2021 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_5 яка пояснила, що після того як чоловік на ім`я ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження милицею, то по завершенню залишив вказану милицю біля під`їзду, яку вона в подальшому залишила собі.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального проступку ймовірно причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , якому ймовірно належить милиця.
18 лютого 2021 року потерпіла ОСОБА_5 надала добровільно до огляду милицю модель GM923L, якою їй було спричинено тілесні ушкодження, яка була оглянута та долучена до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.
У зв`язку з вищезазначеним, просить задовольнити клопотання про арешт майна милиці модель GM923L, з метою збереження речового доказу, шляхом заборони розпоряджатись майном, недопустимості зникнення або втрати зазначеного майна, що може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурорв судовому засіданні підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі,посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Також, зазначив, що милиця є речовим доказом, тому її необхідно арештувати для її збереження.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Зкопії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню за №0000014 від 16 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вбачається, що 14 січня 2021 року приблизно о 20-00 год. невстановлена особа, знаходячись біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження та фізичний біль ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 16 січня 2021 року вбачається, що 14 січня 2021 року приблизно о 20-00 год. мешканець кв. АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження та фізичний біль, а саме наносив їй удари по голові та тулубу милицею.
З додаткового протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 18 лютого 2021 року вбачається, що після того як чоловік на ім`я ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження милицею, то по завершенню залишив вказану милицю біля під`їзду, яку вона в подальшому залишила собі.
Згідно висновку СМЕ №9 від 18 січня 2021 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Згідно постанови про визнання речовим доказом і доручення до провадження речового доказу від 18 лютого 2021 року милицю модель GM923Lвизнано речовими доказами та передано до камери схову Тернівського ВП.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

У відповідності з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки милиця зберегла на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, та може мати відношення до кримінального проступку, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно. Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за №00000014 від 16 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду прокурором з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності,вважаю за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Заборона користування, розпорядження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до їх приховування, знищення, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.
Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94,98,100,132,170-173 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду від 18 лютого 2021 року, яке надала ОСОБА_5 , а саме на милицю модель GM923L, шляхом заборони власникам та володільцям розпоряджатись майном, з метою збереження речового доказу.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.
Копії ухвали негайно направити потерпілій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Виконання ухвали доручити начальнику Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1