Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року, яким
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з професійнотехнічною освітою, неодружений, не працює, не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком вирішено питання про речові докази, судові витрати та арешт майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він, 06 липня 2020 року, приблизно о 05:26 год.., будучи поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП НПУ, керуючи технічно справним транспортним засобом легковим автомобілем марки "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Володимирська м. Луцьк в напрямку с. Забороль Луцького району Волинської області, неподалік буд. 74а, діючи з необережності, перебуваючи у стані стомлення - заснув, в результаті чого виїхав на бордюрний камінь, який знаходиться з правої сторони по ходу руху автомобіля, де продовжуючи рух тротуаром, через 13,5 м. передньою правою частиною транспортного засобу здійснив наїзд на електроопору.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 288 від 17 липня 2020 року, отримав закриту черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, що і стало причиною його смерті.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_10 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 1.5, підпункту "д" п. 2.3, підпункту "б" п.2.9 (в частині заборони керувати транспортним засобом у стані стомлення) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення додаткового покарання та максимального іспитового строку. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу ОСОБА_10 , оскільки наявний ряд пом`якшуючих обставин. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, зменшити термін іспитового строку та виключити додаткове покарання.

В заперечені на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу захисника заперечив, думку захисника та обвинуваченого, які, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу захисника, потерпілої та її представника, які, кожен зокрема, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання та звільняючи від його відбування, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_10 вчинив правопорушення під час виконання службових обов`язків, грубо порушив правила дорожнього руху, що потягло за собою тяжкі наслідки, а саме, загибель людини, проте, він є особою молодого віку, повністю визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю попередньої роботи, добровільно відшкодував кошти у рахунок витрат потерпілого на лікування в сумі 25000 грн. Враховано судом і те, що потерпіла не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, однак просила позбавити його права керування транспортними засобами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд, і це не оспорюється в апеляційних скаргах.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і захисник, в їх сукупності, а також врахувавши наслідки вчиненого злочину, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання за ч.2 ст.286 КК України саме у виді позбавлення волі на строк 5 років та про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити максимальний іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, з огляду на те, що обвинувачений вчинив злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування чи зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах, суд не вбачає.

Доводи як прокурора, так і захисника, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційні скарги як прокурора, так і захисника до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді