ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , представника «Сокирянської ВК-67» ОСОБА_8 матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2021року, -

В С Т А Н О В И В:
Цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.

На вказану ухвалу суду І інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив розглянути її, дослідити матеріали справи №722/1228/20, особову справу та додані до апеляційної скарги додатки і на підставі даних щодо його виправлення, застосувати до нього ст. 81 КК України.

При цьому апелянт посилається на те, що при розгляді вищезазначеного клопотання щодо нього, судом першої інстанції не були взяті до уваги та в порушення вимог ст. 370, 372 КК України не були зазначені у рішенні обставини, які свідчили про його належну поведінку та сумлінне виконання ним праці.

Це зокрема те, що він працює в колонії і виконує усі роботи з благоустрою та сумлінно відвідує усі виховні заходи у відділенні соціальної виховної реабілітації, навчався й отримав спеціальність електрозварювальника, до персоналу установи відноситься тактовно, вічливо, вимог законодавства не порушує.

Крім цього, апелянт вказував на те, що 14 квітня 2021 року під час розгляду справи у Сокирянському районному суді Чернівецької області (ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області) були порушені його права на захист, гарантовані законодавством України, оскільки судом було розглянуто

Провадження №11-кп/822/194/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст. ст. 537-539 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
справу у відсутності захисника.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу засудженого задовольнити, прокурора та представника Сокирянської ВК № 67, які просили апеляційну скаргу засудженого -залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін, розглянувши матеріали судового провадження, особової справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Як вбачається із матеріалів провадження та правильно зазначено судом в ухвалі, ОСОБА_6 відбув встановлений законом строк, що дає право клопотати про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, районний суд посилався на те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 та його ставлення до праці протягом усього строку відбування покарання не були сумлінними, оскільки засуджений неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, а тому відсутні підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Такі висновки районного суду є правильними, оскільки ґрунтуються на доказах, які були безпосередньо та повно судом досліджені.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.2,17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м»яким» при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, ін. При цьому підлягають врахуванню такі дані протягом усього періоду відбування покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2011 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.06.2012 року, за ст.ст.15 ч.3, 152 ч.1, ст.186 ч.1, ст.152 ч.4, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Вказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 20.06.2012 року.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вказаного вироку суду, визначено обчислювати з 25.06.2010 року.
Крім цього, ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 було зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2010 року по 19.06.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання вищезазначеного періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі - 01.07.2023 року.
Поряд з цим, із матеріалів особової справи щодо засудженого слідує, в місцях позбавлення волі останній знаходиться з 25.06.2010 року.
В ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 16.07.2012 року.
Так, із матеріалів особової справи та довідки про заохочення і стягнення начальника відділення СПС №3 ОСОБА_8 , вбачається, що за час перебування у СІЗО м. Київ засуджений ОСОБА_6 характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання, в десяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, не заохочувався.
Крім цього, під час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67, ОСОБА_6 у чотирьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Два стягнення діючі, а інші погашені. Мав три заохочення.
Із довідки №48, з бухгалтерії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» слідує, що станом на 26.03.2021 року на виконанні виконавчих листів щодо стягнень із засудженого ОСОБА_6 немає.
Із довідки відділу організації та нормування праці №78 від 26.03.2021 року та матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_6 по прибуттю до установи бажання працювати взагалі не виявив, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.
Лише з грудня 2012 року був працевлаштований робітником на низько кваліфікованих ручних роботах. Поставлені змінні завдання та обсяги робіт виконував, однак потребував постійного контролю за якістю їх виконання.
Крім цього, засуджений у певні періоди перебування в установі, бажання працювати взагалі не виявляв, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.
З липня 2016 року по грудень 2016 року був працевлаштований днювальним відділенням. До виконання своїх обов`язків та поставлених завдань відносився безвідповідально та потребував постійного контролю за якістю їх виконання. В результаті неналежного виконання своїх обов`язків в січні 2017 року засуджений був знятий з посади днювального відділення. З жовтня 2017 року по даний час працевлаштований робітником з комплексного обслуговування будинків. Поставлені перед ним завдання та обсяги робіт останній намагається виконувати.
Із характеристики на засудженого станом на 26.03.2021 року та матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_6 по відношенню до персоналу колонії не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та схильний до невиконання встановлених законодавством вимог персоналу установи. Роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем, належних висновків для себе не робить. Із заявами про участь у програмах диференційованого виховного впливу до персоналу установи не звертався. Здобув спеціальність «Електрогазозварник» у навчальному центрі, який функціонує при установі, однак заняття відвідував неохоче та лише під контролем. Крім цього, засуджений ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до самогубства, а також відноситься до категорії осіб відторгнутих загалом.
Викладене свідчить про те, що відношення засудженого до праці протягом строку відбування покарання не було сумлінним, про що правильно вказав суд в ухвалі.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, ОСОБА_6 починаючи з 12.07.2012 року по 10.10.2017 року на шлях виправлення не ставав, з 19.03.2018 року 16.07.2020 року почав дотримуватись вимог режиму відбування покарання. Однак, станом на 12.01.2021 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 12.01.2021 року).
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд обґрунтовано, посилаючись на ст.6 КВК України, зазначив, що виправлення засудженого є процесом позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому ступінь виправлення оцінюється спеціальною комісією установи відбування покарань, вповноваженою згідно закону здійснювати періодичну атестацію засуджених.
Із атестаційних листів на засудженого за увесь період відбування покарання встановлено, що за результатами атестацій ступінь його виправлення визначений комісією як такий, що не став на шлях виправлення.
Надана суду характеристика на засудженого від 26.03.2021 року містить висновок вповноважених осіб установи відбування покарання про те, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання, не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України і застосування умовно-достороково звільнення від відбування покарання.
Аналогічну позицію підтримали у судовому засіданні районного суду прокурор та представник СВК-67, які заперечували проти задоволення клопотання.
Твердження засудженого в апеляційній скарзі про те, що при розгляді вищезазначеного клопотання щодо нього, судом першої інстанції не були взяті до уваги та в порушення вимог ст. 370, 372 КК України не були зазначені у рішенні обставини, які свідчили про його належну поведінку та сумлінне виконання ним праці є безпідставними і спростовуються доказами, дослідженими у суді першої інстанції та перевіреними у суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що 14 квітня 2021 року під час розгляду справи у Сокирянському районному суді Чернівецької області (ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області) були порушені його права на захист, гарантовані законодавством України, оскільки судом було розглянуто справу щодо нього у відсутності захисника, колегія суддів вважає голослівними і такими, що суперечать наданим матеріалам провадження.

За таких обставин судова колегія вважає правильними твердження районного суду, викладені в ухвалі, про те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці протягом усього періоду відбування не були сумлінними, а отже-достатніми для висновку, що ОСОБА_6 довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від відбування призначеного вироком покарання.
Отже, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого, судова колегія не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

"Згідно з оригіналом"
Суддя - доповідач _____________________ ОСОБА_1
14.06.2021 року

(дата засвідчення копії)