Справа № 562/1043/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 рокуЗдолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000092, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів, Рівненської області, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , засуджений вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.06.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та будучи ознайомленим із вироком під розписку, на шлях виправлення не став і умисно ухилився від сплати штрафу.

31.07.2020 року, після вступу вказаного вироку в законну силу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою ухилення від сплати штрафу, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов"язаного з позбавленням волі та ст.26 КВК України, без поважних причин, умисно ухилився від сплати кримінального покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., маючи реальну можливість його сплатити, при цьому не вчинив жодних дій на виконання рішення суду, свої доходи у виді грошових коштів витрачав на власні потреби.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 порушено інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.06.2020 року та станом 24.03.2021 року не сплачено штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.389 КК України - ухилення від сплати штрафу.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає вірною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_8 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений ОСОБА_5 вказав також, що 25.03.2021 року добровільно сплатив штраф у розмірі 850 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд бере до уваги тяжкість, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його; дані про особу винного, а також те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, і приходить до висновку, про призначення покарання у межах передбачених санкцією ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік та звільнити від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік відповідно до ст.75 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, ст.ст.12, 389 КК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.

Документи кримінального провадження № 0000092 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Здолбунівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя