Справа № 629/6010/19
Номер провадження 1-кп/629/97/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , обвинуваченого- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.05.2021 р. було продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.07.2021 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу Лозівським міськрайонним судом Харківської області, та які на цей час не зменшилися та не зникли. Пояснив, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, обвинувачується у скоєнні декількох епізодів умисних корисливих кримінальних правопорушень, вчинених повторно, не працює, не має законного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки; усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 переховувався від суду.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували з підстав відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме -домашній арешт. Зазначила, що ОСОБА_4 має хронічне захворювання, мешкає разом з матір`ю, яка є особою похилого віку та потребує підтримки та допомоги сина. Пояснила, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та вчиняти кримінальні правопорушення.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк; за ч.3 ст.185 КК України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3-ох до 6-ти років.
При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також дані про особу обвинуваченого, який, зокрема, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштований, не має стабільного джерела прибутку, за місцем реєстрації не мешкає, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, крім того переховувався від суду, у зв`язку з чим ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2020 р. був оголошений у розшук.
Зазначені обставини свідчать про можливість обвинуваченого переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні.
Крім того, докази передбачені ст.84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, а відтак, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 вказаного Кодексу є дійсними.
Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_4 обвинувачується.
Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора. А відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Щодо доводів обвинуваченого та захисника про необґрунтованість клопотання прокурора, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винними, з огляду на вірогідність переховування від суду та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи обвинуваченого та захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Суд відхиляє доводи захисника про наявність у обвинуваченого хронічних захворювань та про те, що його матір похилого віку потребує його постійної підтримки і допомоги, як на підставу відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду на ту обставину, що в підготовчі судові засідання, призначені на 20.01.2020, 13.02.2020, 10.03.2020, 24.04.2020, 20.05.2020 обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся, ухвали суду від 20.01.2020 про привід обвинуваченого до суду та від 20.04.2020 про встановлення його місцезнаходження не виконані з причини відсутності останнього за місцем реєстрації та мешкання і відсутності відомостей про його місцезнаходження, у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.05.2020 обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме- домашній арешт, суд залишає без задоволення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює п`ятдесяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 113500 грн. (50 х 2270 грн. = 113500 грн.).
Керуючись ст.ст.177,183, 194, 315, 372, 376, 392 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора -задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без зміни, - у виді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до двох місяців, а саме до 23 серпня 2021 року, включно.
Визначити суму застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 113500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот )гривень 00 коп. Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач коштів ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою, призначення платежу обов`язково зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу, мірою запобіжного заходу, прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого.
У разі внесення застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, на нього покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати на виклики прокурора та суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання вказаних обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме- домашній арешт- відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1