Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

13 травня 2021 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000021 за апеляційною скаргою прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Затишшя Шацького району Волинської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 10 лютого 2019 року близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки «Viper ZS 150J», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічно несправною та непрацездатною гальмовою системою, проявив неуважність до дорожньої обстановки на автодорозі Т-03-02 сполученням «Шацьк-Піща», зі сторони с. Піща Шацького району Волинської області в напрямку смт. Шацьк Шацького району Волинської області, порушив Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.01.2001року № 1306 (далі - ПДР), а саме, п. 2.3а, 2.3б, оскільки перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну; п.31.1, згідно з яким технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації; п.31.4, яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, визначеним п.31.4.1а, що не відповідають вимогам підприємства-виробника; всупереч п.10.1 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху,на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Рeugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку з смт. Шацьк до с. Піща Шацького району Волинської області, в результаті чого пасажир мотоцикла марки «Viper ZS 150J», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому правої стегнової кістки, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

У прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, стало порушення водієм транспортного засобу ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3а, 2.3б, 31.1, 31.4, 31.4.1а, 10.1 ПДР.

Вироком Шацького районного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просила вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На обґрунтовання цих вимоги зазначила, що призначене ОСОБА_5 додаткове покарання є мінімальним, яке передбачено ч.2 ст.286 КК України, суд не врахував таких обставин як обтяжуючу - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та іншу - керування мотоциклом із несправною гальмівною системою, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого. Також прокурор вважає, що відсутня така пом`якшуюча обставина як добровільне відшкодування збитків потерпілому, оскільки оплачено лише витрати, понесені закладом охорони здоров`я.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 травня 2019 року вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а вирок стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Не погодившись з цією ухвалою, прокурор ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, яка постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 грудня 2020 року задоволена, ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Згодом, ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 січня 2021 року задоволено подання Волинського апеляційного суду та вказане кримінальне провадження з апеляційною скаргою прокурора на вирок Шацького районного суду Волинської області від 22 листопада 2019 року направлено на розгляд до Рівненського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд, призначаючи ОСОБА_5 додаткове покарання, в повній мірі не дотримався даних вимог закону.

Згідно загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. За роз`ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Призначаючи ОСОБА_5 як основне покарання, так і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів з необережною формою вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також пом`якшуючі покарання обставини, до яких суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку стосовно призначення обвинуваченому додаткового покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Як слушно зазаначено в апеляційній скарзі, місцевий суд не надав належної оцінки вчиненню обвинуваченим даного злочину у стані алкогольного сп`яніння, лише формально врахувавши вказану обставину як обтяжуючу покарання. Також належним чином не враховано судом, що ОСОБА_5 керував мотоциклом із несправною та непрацездатною гальмівною системою, що перебувало у прямому причинному зв`язку із вчиненим злочином.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та особи винного, а тому позбавлення ОСОБА_5 права керувати транспортними засобами лише на один рік не є дієвим та ефективним заходом для запобігання та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок суду у відповідності з п.4 ч.1 ст. 409 КПК підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення даного злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Тому, з огляду на встановлені обставини кримінального провадження та дані про особу винного, колегія суддів вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_5 додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки і воно буде співвмірним із вчиненим злочином та сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Любомського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначення додаткового покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3