Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6488/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року, якою частково задоволено заяву засудженого ОСОБА_8 про приведення вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2018 року у відповідність із законодавством України,

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року заяву засудженого ОСОБА_8 задоволено частково. Приведено вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

Призначену вироком Бориспільського міськрайонного суду від 15 серпня 2018 року засудженому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік знижено до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від. 22.11.18), а саме до обмеження волі строком на 2 (два) роки. В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до вироку Бориспільського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2018 року засудженому ОСОБА_8 в порядку ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання, а саме у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років. Засуджений вважається звільненим за цим вирком від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 11.07.19 щодо ОСОБА_8 - залишено без змін.

Суд дійшов висновку, що відповідно до вироку від 15.08.2018 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим (призначене за ч. 3 ст. 185 КК України покарання поглинуло покарання за ч. 1 ст. 309 КК України) ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, пом`якшення покарання за ч. 1 ст. 309 КК України жодним чином не впливає на остаточно визначене ОСОБА_8 вироком суду покарання.
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 11.07.19 зміні не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить застосувати до вироку за яким він засуджений положення ст. 74 КК України та пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, 3 ст. 74 КК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року були внесені зміни в КК України, зокрема до ч. 1 ст. 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно доч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2018 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, відповідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року ОСОБА_8 знову засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.08.18, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2020 року призначену вироком Бориспільського міськрайонного суду від 15 серпня 2018 року засудженому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік знижено до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від. 22.11.18), а саме до обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Колегія суддів вважає, що відповідно до вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2018 покарання ОСОБА_8 призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим (призначене за ч. 3 ст. 185 КК України покарання поглинуло покарання за ч. 1 ст. 309 КК України) та остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що пом`якшення покарання за ч. 1 ст. 309 КК України жодним чином не впливає на остаточно визначене ОСОБА_8 вироком суду покарання.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року, якою частково задоволено заяву засудженого ОСОБА_8 про приведення вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2018 року у відповідність із законодавством України без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: