Провадження № 1-кп/0203/109/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2021Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю:
прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001387 від 26.05.2018 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-16.10.2007 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 70, ст. 71 КК України до 13 років позбавлення волі. 19.01.2018 звільнився по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 , 25.05.2018 у період часу з 23 год. 30 хв. до 23 год.55 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розуміючи, що малолітній ОСОБА_8 2009 року народження залишений без нагляду дорослих, внаслідок малолітнього віку нездатен чинити будь-який опір його протиправним діям, у ОСОБА_6 раптово виник умисел спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім ОСОБА_8 із застосуванням до нього фізичного насильства та погрози застосування такого насильства.

Діючи з цією метою, ОСОБА_6 ,зайшов до кімнати, де перебував малолітній ОСОБА_8 , продовжуючи діяти з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім ОСОБА_8 із застосуванням до нього фізичного насильства та погрози застосування такого насильства, закрив рот малолітнього ОСОБА_8 рукою та штовхнув на диван, від поштовху малолітній ОСОБА_8 вдарився головою об підлокітник дивану, тим самим подавивши волю малолітнього ОСОБА_8 до можливого опору та використовуючи безпорадний стан потерпілого, продовжуючи погрожувати йому застосуванням фізичного насильства зняв спідню білизну з останнього та засунув пальці до анального отвору, тим самим задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_6 , при вчиненні зазначеного злочину спричинив потерпілому малолітньому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синця в лобно-скроневій області праворуч з переходом в скроневу область праворуч та на проекцію виличної дуги праворуч, двох саден - в завушній області праворуч, в надбрівній області ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; розриву шкіри в проекції радіарної складчастості, відповідно «1» годині умовного циферблату годинника (при умові, що обстежений знаходиться у колінно-ліктьовому положенні) з переходом на слизову оболонку прямої кишки, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

На підставі викладеного, ОСОБА_6 обвинувачується у задоволені статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене повторно, щодо малолітнього, кваліфікується за ч. 3 ст. 153 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 19 січні 2018 року був звільнений з колонії 89 та переїхав жити до своєї матері, яку він поховав. У квартирі разом проживали його брат ОСОБА_9 , невістка ОСОБА_10 та його малолітній син ОСОБА_11 , який народився у 2009 році. Племінника він не бачив бо відбував покарання. З невісткою ОСОБА_12 був не дуже в добрих стосунках, бо вона погано ставилась до його матері з якою вони проживали однією сім`єю.

25 травня 2018 року близько 21:00 год. він прийшов з роботи та зайшов до своєї кімнати.

Після чого зайшов до балкону і почав шукати гроші, які йому залишив батько, але він був зачинений і потім він пішов до туалету де шукав у туалетному бачку. Далі, він впевнився, що в квартирі відсутній його брат ОСОБА_9 і невістка ОСОБА_10 та залишився тільки його племінник ОСОБА_11 , він зайшов до них у кімнату де знаходився неповнолітній ОСОБА_11 , побачив на столі мобільний телефон, який він захотів вкрасти. Неповнолітній ОСОБА_11 намагався дати відсіч його намірам, на що він відштовхнув останнього на ліжко, як він вдарився від підвіконня не бачив. В наслідок штовханню порвав лямку майки в яку він був вдягнений. Після чого почув, що відкрились вхідні двері до квартири викинув телефон, вийшов з кімнати та на зустріч йому йшла ОСОБА_10 й намагалась дізнатись що сталось та чому малолітній ОСОБА_11 плакав. Після чого він пішов з дому та за ним ніхто не біг та не намагався зупинити, ночував у свого друга ОСОБА_13 з яким раніше відбував покарання. На наступний ранок він пішов на цвинтар до могили свої матері, де й був затриманий співробітниками поліції.

Представника малолітнього потерпілого ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 25 травня 2018 року приїхавши з роботи додому після 22-00 год. зателефонувала своєму чоловіку, який знаходився дома зі своїм другом та ОСОБА_12 , щоб він вийшов та зустрів її. Малолітній ОСОБА_11 залишився вдома чекати у їхній кімнаті та дивився телевізор. ОСОБА_15 знаходився своїй кімнаті. Зайшовши першою до квартири, слідом зайшов чоловік та його друг, вона відразу підбігла до кімнати де знаходився ОСОБА_11 , з якою вибігав ОСОБА_15 . Вибігаючи з кімнати він вдягав на ходу штани, а ОСОБА_11 натягував на себе трусики та сильно плакав. Після чого ОСОБА_14 почала кричати та побачила що на сині розідрана майка, яка була вдягнена на нього та нанесені тілесні ушкодження у вигляді синця в лобно-скроневій області. Після чого мій чоловік побіг за ОСОБА_15 та не здогнав його. Одразу зателефонували до поліції.

Коля приїхали співробітники поліції ОСОБА_11 пояснив, що він лежав дивився мультфільми. До кімнати зайшов ОСОБА_15 та почав його давити, зняв з нього трусики та «заліз пальцями до анального отвору», йому було дуже боляче та намагався дати відсіч. На що ОСОБА_15 почав били хлопчичка головою об бильце дивану, щоб він знепритомнів та не пручався. Як міг хлопчик пручався та коли він вийняв пальці то почав засовувати свій половий орган, але одразу до кімнати зайшли мати з батьком. Також ОСОБА_16 погрожував ОСОБА_17 , щоб останній батькам нічого не розповідав.

З ОСОБА_16 були хороші стосунки, жаліли його, він грався з ОСОБА_18 , до того моменту, коли він почав виносити речі ОСОБА_17 з квартири. Раніше залишали дитину з ОСОБА_16 один раз. В той день, ОСОБА_16 залишився з ОСОБА_18 хвилин на 15-20. Наполягала, що ОСОБА_11 не має звички фантазувати. На даний час ОСОБА_11 після відвідування психолога, в нормальному психологічному стані.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який є батьком малолітнього потерпілого у судовому засіданні пояснив, що коли його брат, обвинувачений ОСОБА_6 у січні місяці вийшов з тюрми , він старався йому допомагати як міг, тому що розумів, що вони родичі і необхідно допомагати, але його брат крав їх речі, тому вони прийшли до рішення заходити в квартиру разом і виходити теж разом, тобто не залишати брата самого вдома. Брат ( обвинувачений ОСОБА_6 ) мешкав у кімнаті матері, яка померла та його попереджали про те, що він не може заходити у кімнату ( спальню) , де мешкала родина ОСОБА_20 без дозволу.

В той день, 25.05.2018, свідок ОСОБА_21 ,ввечері зайшов додому із другом, вони посиділи на кухні, але зателефонувала дружина та попросила вийти зустріти її до таксі, так як вже було пізно. Він разом із другом ( дружина, якого працювала з дружиною ОСОБА_21 , тому поверталися на таксі разом) вийшли на вулицю зустріти дружин, залишивши малолітнього сина вдома, тому що була пізня година і дитина вже засинала перед телевізором у спальні, а брат сказав, що йде спати побажавши добраніч.

Були відсутні хвилин 15, коли зайшли до квартири, то перша до кімнати, де була дитина, зайшла жінка та він почув її крик, побачив як брат зліз з ліжка, а дитина в істериці, на ліжку було все перевернуто. Після чого ОСОБА_16 вибіг з квартири, намагався наздогнати, але не зміг. На дитині була розірвана майка і білизна, садна на обличчі. Жінка також перебувала в істериці. Раніше, старалися не залишати дитину з ОСОБА_16 . В той день ОСОБА_16 був в штанах, з голим торсом.

Пізніше, ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_16 зайшов до кімнати та почав його давити, зняв з нього трусики та «заліз пальцями». ОСОБА_11 не має звички фантазувати та брехати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що є тіткою ОСОБА_6 та ОСОБА_23 . Звинувачення ОСОБА_6 це лож. ОСОБА_24 вона бачила на наступний день на святкуванні дня народження, він був веселим та грався з дітьми. Відносини між братами були посередні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , пояснив, що 25.05.2018 разом із другом ОСОБА_26 був у їх квартирі, де знаходився його брат та син. Його другу ОСОБА_27 зателефонувала дружина, яка просила зустріти їх ( разом із його ж дружиною) з таксі, тому що було пізно. Зустріли жінок, я проводив свою дружину додому, а сам разом із ОСОБА_28 та його дружиною знову пішов до них у гості.

Коли вони зайшли до квартири, хвилин через 15 ( перша заходила дружина ОСОБА_9 , потім ОСОБА_9 , потім він, то почув , як дружина ОСОБА_29 крикнула « Що тут коїться?!». Він стояв у коридорі та побачив, що брат ОСОБА_9 - обвинувачений ОСОБА_6 вибіг із спальні в штанах з голим торсом, де була дитина ОСОБА_30 і втік. Коли він зайшов до спальні, де була дитина, то побачив сина ОСОБА_31 на ліжку, у якого було подряпане обличчя, синець під оком та розірвана майка. Раніше він був знайомий з ОСОБА_6 .

Малолітній потерпілий ОСОБА_32 в судове засідання для дачі показів не викликався, у зв`язку з тим що було запрошено до суду дитячого психолога ОСОБА_33 яка пояснила, що працює дитячим психіатром з 1986 року. ОСОБА_34 знаходиться під диспансерним наглядом з 2014 року з психічним розладом. Щодо допиту у судовому засіданні останнього не рекомендує, у з в`язу з тим що це може завдати ще більшої шкоди через некоректно поставлені запитання, що може призвести до погіршення стану його здоров`я.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні було відтворено ОСОБА_35 диск з допитом малолітнього потерпілого де останній пояснив, що він мешкає разом з батьками та з дядьком ОСОБА_36 з яким вони рідко залишались наодинці. 25.05.2018 пізно ввечері він знаходився у кімнаті батьків, дивився телевізор. Батьки пішли, а дома залишився дядько ОСОБА_37 , який зайшов до нього в кімнату і сказав якщо я розповім батькам те що він зараз зробить, то він відвезе його в посадку де ніхто не знайде. Далі, закрив йому рот рукою, зняв з нього та з себе труси намагаючись застосувати до нього фізичне насильство не природнім способом. Йому стало боляче і він став вириватися та сказав дяді ОСОБА_38 , але останній закрив йому рот рукою, із за чого він вдарився головою у підлокітник дивану. Далі, він намагався продовжити фізичне насильство, але ж він виривався і дядько ОСОБА_37 не зміг це зробити. В цей час прийшли батьки і дядько ОСОБА_37 вибіг з кімнати.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина в інкримінованому йому злочині, повністю доведена і об`єктивно підтверджується зібраними і дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2018 від ОСОБА_19 яка прохає прийняти міри щодо гр.. ОСОБА_6 який намагався задовольнити свою статеву пристрасть з її малолітнім сином.

/ Т.1, а.с. 7/;

- Довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» від 26.05.2018, згідно якої у ОСОБА_8 виявлено тріщини прямої кішки (спроба зґвалтування).

/Т.1, а.с. 11/;

-Протоколом огляду місця події від 26.05.2018 з фототаблицею, а саме місцем огляду є квартира АДРЕСА_2 під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia», дитяча розірвана майка.

/Т.1, а.с. 13-22/;

-Протоколом огляду від 26.05.2018 з фототаблицею, а саме предметом огляду є дитячі труси блакитного кольору на яких маються плями з речовиною бурого кольору. Після огляду труси були вилучені у паперовий конверт та опечатано

/Т.1, а.с.23-24/;

-Висновком судово-медичного дослідження №14С від 04.06.2018, яким при обстеженні ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця на обличчі, саден в завушній області праворуч та в надбрівній області ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету, частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею; розриви шкіри в проекції радіарної складчастості, відповідно 1 годині умовного циферблату годинника (при умові, що обстежений знаходиться у колінно-ліктьовому положенні) з переходом на слизову оболонку прямої кишки, що спричинений від дії тупого твердого предмету, якими могли бути і пальці рук або інші предмети з аналогічними властивостями, можливо в термін, на який вказує обстежений та мати обстеженого.

/Т.1, а.с.82-83/;

-Висновком експерта №15С/е від 19.06.2018 відповідно до якого, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, ушкодження в області голови та обличчя могли утворитися від дії тупого твердого предмету, частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею; ушкодження у вигляді розриву шкіри в проекції радіарної складчастості, відповідно до «1» години умовного циферблату годинника з переходом на слизову оболонку прямої кишки спричинений від дії тупого твердого предмету, якими могли бути і пальці рук або інші предмети з аналогічними властивостями. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного росту.

/Т.1, а.с.88-90/;

-Висновком судово психіатричної експертизи №182 від 22.06.2018 відповідно до якого ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. У період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

/Т.1, а.с. 103-105/;

-Висновком експерта №742 від 03.07.2018 відповідно до якого, при дослідженні зразка крові ОСОБА_6 встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. При дослідженні зразка крові ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

/Т.1, а.с.116-117/;

-Висновком експерта №690 від 16.07.2018 відповідно до якого, в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_6 наявність крові та калу не встановлена, клітини слизової оболонки прямої кишки не виявлені, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені

/Т.1, а.с.124-125/;

-Висновком експерта №691 від 18.07.2018 відповідно до якого, на трусах ОСОБА_8 , що були надані на дослідження, встановлена наявність елементів калу, однак клітини слизової оболонки прямої кишки не знайдені. Крім цього, на трусах встановлена наявність крові людини. Статева та групова належність крові в слідах на трусах, не встановлена через відсутність формених елементів крові та через не виявлення антигенів А,В та Н ізосерологічної системи АВ0

/Т.1, а.с.131-133/;

-Висновком експерта №743 від 10.07.2018 відповідно до якого, на представлених для дослідження підодіяльнику в слідах об`єкт №№1-4, на другому підодіяльнику в сліді обьєкта №22 встановлено наявність крові людини. При серелогічному дослідженні слідів крові (об`єкти №№1-4, 22) виявлено антигени В і Н, що не виключає можливості походження цих слідів крові від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н, або, у разі можливого змішування крові в слідах від двох і більше осіб групи В з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В сліді обьєкта №№12, на другому підодіяльнику в сліді об`єкта №23, виявлені одиничні головки сперматозоїдів в рідких полях зору. В зв`язку з незначними розмірами зазначених слідів сперми і з метою збереження їх для можливості подальшого ДНК-аналізу групова приналежність слідів об`єктів №№12,23 не визначалась.

/Т.1, а.с.140-143/;

-Висновком експерта №692 від 16.07.2018 відповідно до якого, в піднігтьовому вмісті обох рук потерпілого ОСОБА_8 наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

/Т.1, а.с.150-151/;

-Постановою про визнання речовим доказом від 16.07.2018 де визнано речовим доказом нігтьові зрізи з правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , та осади з об`єктів після проведення експертизи.

/Т.1, а.с.161/;

-Постановою про визнання речовим доказом від 17.07.2018 де визнано речовим доказом 2 підодіяльника, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , залишки вирізок з підодіяльників та 2 предметних скла, дитячі труси.

/Т.1, а.с.165/;

-Постановою про визнання речовим доказом від 18.07.2018 де визнано речовим доказом витяжки з об`єктів, що були вилучені під час дослідження.

/Т.1, а.с.167/;

Суд приходить до висновку, що при викладених обставинах, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.153 КК України - сексуальне насильство, вчинене групою осіб, або сексуальне насильство щодо неповнолітньої особи.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого у суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.153 КК України він не вчиняв, суд оцінює критично, з огляду на покази законного представника потерпілого, свідків, висновки медичних експертиз, й інші зібрані у справі докази, яким не вірити немає підстав і якими ці покликання обвинуваченого спростовуються.
Суд відхиляє і розглядає їх як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.
Судом не встановлено порушень кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_6 суд вважає доведеною його вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Оцінюючи докази в їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 153 КК України, як такі, що виразилися у задоволені статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене повторно, щодо малолітнього.
Колегією судів встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.
Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України рецидив злочину.
Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на обліку в психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин, враховуючи думку прокурора, законного представника потерпілого, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про те, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі оскільки виправлення останнього неможливе без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів приходить до твердого переконання, що за наведених обставин і призначення саме таких виду та розміру покарання мета та індивідуалізація покарання буде досягнута.
Цивільний позов по справі не заявлений.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 26 травня 2018 року.

Речові докази:нігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , осади з об`єктів після проведення експертизи, 2 підодіяльника, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , залишки вирізок з підодіяльника, 2 предметних скла з мазками, дитячі труси, витяжки з об`єктів знищити, футболка дитяча - знищити, мобільний телефон «Нокіа» - повернути за належністю

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3