Провадження № 1-кп/643/1071/21
Справа № 643/9447/21
ВИРОК
іменем України
14 червня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004912 від 25.11.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Бурлук, Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, за наступних обставин.

24.11.2020 приблизно у період часу з 09:00 години по 13:00 годину, більш точний час встановити під час проведення досудового розслідування не виявилось за можливе, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілеспрямовано прибув до приміщення кафе з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване на другому поверсі будівлі АДРЕСА_3 .
Перебуваючи біля запасного входу в приміщення вказаної будівлі, діючи за раніше виниклим злочинним, протиправним умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його незаконні дії ні для кого очевидними не стануть, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до вхідних дверей «запасного входу», які розташовані з лівої сторони від центрального входу, які на момент вчинення кримінального правопорушення були зачинені, та зайшов через вказані двері «запасного входу» до приміщення будівлі де розташоване кафе, і тим самим проник до нього.

Надалі, реалізовуючи свій злочинний, протиправний умисел ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що його дії залишаться непомітними для сторонніх осіб, знаходячись безпосередньо в приміщенні кафе заволодів комп`ютерною акустичною системою ТМ «F and D», модель «R-313» вартістю 650 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи № 313 від 04.12.2020, та світодіодною головою «M-Light MHW-336» вартістю 4231 гривня згідно висновку товарознавчої експертизи № 313 від 04.12.2020, які знаходились на столі поряд із барною стійкою.

Після цього ОСОБА_3 , не бажаючи бути застигнутим на місці вчинення злочину, швидко покинув приміщення кафе, розпорядившись викраденим майном у подальшому на власний розсуд.
Злочинними діями ОСОБА_3 , було спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 4881 гривня.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена частиною третьою статті 185 КК України.
Позиція сторін кримінального провадження
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно.
Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження матеріалів кримінального провадження в частині допиту обвинуваченого, дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/324 с від 09.02.2021 року помер в результаті токсичної дії неуточненої речовини.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до вимог ч. 6 якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Чинний КПК України пов`язує наявність статусу потерпілого із настанням смерті внаслідок кримінального правопорушення або із завданням особі кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.
Наразі в кримінальному процесуальному законодавстві України не вирішене питання про можливість визнання потерпілими близьких родичів потерпілого, який помер не у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення щодо нього, а з інших причин вже після його вчинення. У цьому разі родичі та члени сім`ї потерпілого, маючи власний інтерес у справі, залишаються поза кримінальним процесом. У зв`язку з цим є необхідність вирішення на законодавчому рівні питання про процесуальний статус близьких родичів та членів сім`ї потерпілого у цих випадках.
У той же час, суд використовує на даний час чинне законодавство, яке не передбачає процесуального правонаступництва. На даний час сторонами не надано доказів, які б свідчили про те, що смерть потерпілого настала внаслідок кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.
Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.
Незаконне проникнення у приміщення, це вторгнення з метою вчинення крадіжки у різноманітні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей чи матеріальних цінностей.
Під приміщенням, в тому числі, треба розуміти внутрішню частину будівлі або споруди, які належать колективу, організації, державі чи приватній особі. Дії ОСОБА_3 , спрямовані на проникнення до запасного входу кафе з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступ до якого є обмеженим шляхом використання замикнутих дверей з метою перешкоди та заборони для вільного доступу у це приміщення стороннім особам, вчинені з метою крадіжки, необхідно кваліфікувати за відповідною нормою кримінального закону з кваліфікуючою ознакою вчинення таких дій з проникненням у приміщення.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбаченої статтею 66 Кримінального кодексу України, щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно ст.67 КК України, під час досудового розслідування не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває; у лікаря нарколога на обліку не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоїного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_3 до скоєного, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України. Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування. Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Мотиви ухвалення інших рішень
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова 02.12.2020 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.
Витрати пов`язані із проведенням експертиз, цивільний позов відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьої статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції..
Речові докази:
комп`ютерна акустична система ТМ «F and D», модель «R-313» , світодіодна голова «M-Light MHW-336» - залишити за належністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова 02.12.2020 року по справі №643/18616/20 на комп`ютерну акустичну систему ТМ «F and D», модель «R-313» , світодіодну голову «M-Light MHW-336.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1