Справа № 442/5478/20
Провадження № 1-кп/442/81/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі об`єднане кримінальне провадження № 0000975 від 16.06.2020 та № 0000145 від 22.08.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 14.07.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, військовозобов`язаного,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

- з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 10.06.2020 близько 13.30 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Motorola XT 1754 Moto C» вартістю 600 грн., який належить ОСОБА_5 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Крім цього, 16.08.2020 у період часу з 01 год. 00 хв. до 06. год.00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у м.Дрогобичі на вул. Спортивній на одній із дач без номеру в дачному кооперативі «Здоров`я, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4А» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 800 гривень та велосипед марки «Grandis» темно-синього кольору вартістю 700 гривень, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Пояснив, що дійсно, 10.06.2020 викрав телефон у ОСОБА_5 , а 16.08.2020 з дачі, що на АДРЕСА_3 - телефон та велосипед, що належали ОСОБА_6 . Просив суворо не карати, щиросердечно розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі. Матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, просять суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за:

- ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку),

- ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки,посередню характеристику, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, шляхом поглинення покарань на підставі ч.1 ст.70 КК України та звільнити останнього від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Речових доказів немає, судові витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 обрати покарання у виді 1 (одного) року 6 ( шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши в силу п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та в силу п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1