Справа № 471/283/21
Провадження №1-кп/471/57/21
Номер рядка звіту 364
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2021 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 12.03.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вороніно Братського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Братського районного суду Миколаївської області від 18.11.2020 року за ч. 1 ст. 126 КК України з призначенням покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Братського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029.

Так, ОСОБА_3 будучи засудженим 18 листопада 2020 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин, без поважних причин ухилявся від його відбування за наступних обставин.

28.12.2020 року ОСОБА_3 було викликано до Братського районного сектору Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області на 04.01.2021 року. За викликом вище вказаний громадянин не прибув. 05.01.2021 року ОСОБА_3 повторно було викликано до Братського РС Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області на 11.01.2021 року

11.01.2021 року ОСОБА_3 прибув до Братського районного сектору Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, де він ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а саме з тим, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання, перелік громадських робіт визначають органи місцевого самоврядування, виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисні праці. А також, попереджено ОСОБА_3 , шляхом відібрання підписки, про те що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

Згідно письмового направлення начальника Братського районного сектору Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 від 11.01.2021 року № 29/5/20-21, ОСОБА_3 був направлений для виконання громадських робіт до Братської селищної ради Миколаївської області.

12.01.2021 року ОСОБА_3 прибув до Братської селищної ради, де інспектор по благоустрою ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_3 про необхідність виконання громадських робіт згідно графіку з 08:00 години до 12:00 години кожного дня, зазначеного графіку. Цього ж дня ОСОБА_3 приступив до виконання покарання.

13-15 та 19 січня 2021 року засуджений ОСОБА_3 не виходив на відпрацювання громадських робіт та не повідомив про поважність причин не явки, в результаті чого відповідно графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у виді громадських робіт, не відпрацював 16 годин.

25.01.2021 року, інспектором Братського районного сектору Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській проведено бесіду з засудженим ОСОБА_3 та винесено попередження, що у разі продовження порушень порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.

В подальшому ОСОБА_3 , з 25 по 29 січня 2021 року включно допустив невихід на відпрацювання громадських робіт та не повідомив про поважність причин неявки, в результаті чого відповідно графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у виді громадських робіт, не відпрацював 20 годин.

Відповідно до табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт за лютий 2021 року, ОСОБА_3 допустив невихід на відпрацювання громадських робіт 10 днів, а саме 1-го,5 -го, 9-го, 10-го, 11-го, 12-го ,15-го, 16-го, 18-го, 19 лютого 2021 року та не повідомив про поважність причин неявки, в результаті чого відповідно графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у виді громадських робіт, не відпрацював 40 годин.

В результаті ухилення від відбування покарання, ОСОБА_3 не з`являвся до Братської селищної ради та не відбув покарання у виді громадських робіт в кількості 76 годин, не маючи на те поважних причин.

Таким чином, з`ясовано, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З цього приводу слід зазначити, відповідно до положень частини 2 статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 зазначеного кодифікованого закону України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до проступків.

Частиною 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності (частини 1 та 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).

Так, до обвинувального акту долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченою надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, враховуючи відповідне клопотання прокурора, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до приписів частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши зміст обвинувального акта із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 року під № 0000029, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованому йому кримінального проступку. Дії обвинуваченого відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України та санкції частини 2 статті 389 Кримінального кодексу України, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 має середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має. За даними наявної документації до осіб з інвалідністю не відноситься, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність. Перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Має постійне місце проживання та реєстрацію.

В силу п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 - щире каяття.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до проступків, особу винного, який не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України з урахуванням невідбутого покарання у виді громадських робіт за вироком від 18.11.2020 року відповідатиме принципу справедливості та невідворотності покарання.

Оскільки ОСОБА_3 , будучи засудженим 18.11.2020 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 126 КК України до 120 годин громадських робіт, вчинив даний кримінальний проступок до відбуття покарання за попереднім вироком, суд застосовує ст. 71 КК України, та до покарання за новим вироком частково приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 72 КК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, речових доказів, судових витрат немає. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 53, 65 - 67 та частиною 1 статті 310 Кримінального кодексу України, а також статтями 31, 100, 118, 122, частиною 1 статті 126, статтями 291, 293, 302, 349, 368 - 371, 373 - 376, 381, 382, 392, 393, 395, 532 - 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на два (два) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням п. 4 ч.1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 18.11.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 5 (п`ять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання для направлення в арештний дім.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1