Дата документу 26.07.2021 Справа № 314/1682/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/1682/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1115/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 26 липня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Більчі Миколаївського району Львівської області, громадянина України, не одруженого, який немає зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2019 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Суд першої інстанції, вказавши, що засуджений ОСОБА_7 до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його перевиховання та виправлення.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що працює по благоустрою колонії, має два заохочення, одне погашене стягнення, має на утриманні неповнолітню дитину.

Просить ухвалу суду скасувати, задовольнивши його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи, що засуджений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні і відсутність питань, які б погіршували правове становище засудженого, апеляційний суд у відповідності до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності засудженого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення,вказав на два порушення режиму тримання, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2019 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , останній за час відбування покарання в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» з 13 жовтня 2018 року по 17 липня 2020 року вимоги режиму тримання порушував, за що мав 2 стягнення накладених правами начальника установи, заохочень не мав. З 17 липня 2020 року відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонії № 55» та характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування не порушує, заохочень та стягнень не має, працевлаштований на дільниці «Виготовлення сувенірної продукції», до праці ставиться задовільно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує зв`язки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Не підвищує свій наявний загальноосвітній рівень, не відвідує бібліотеку установи. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій засуджених. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

10 жовтня 2019 року комісією установи засудженому відмовлено у зміні умов тримання, як такому, що не став на шлях виправлення.

10 квітня 2020 року комісією установи засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

10 жовтня 2020 року комісією установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, відповідно до вимог ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Наведене з негативного боку характеризує засудженого ОСОБА_7 , хоча накладені стягнення і погашені, між тим з негативного боку характеризують останнього і не дозволяють зробити висновок щодо сумлінності та бездоганної поведінки останнього протягом усього часу відбутого на даний час покарання.

Перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку.

Натомість, вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що підстави, які зазначив засуджений в клопотанні про умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання є суто формальними. Як встановлено та доведено судом при розгляді клопотання, ОСОБА_7 тривалий час не виявляв бажання працювати, згідно довідки установи з липня 2020 року відсутні виходи на роботу, що є його прямим обов`язком згідно ч.1 ст.118 КВК України, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст.6 КВК України, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна. А тому доводи засудженого про те, що він працює по благоустрою колонії та про незаконність судового рішення не є слушними.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого.

Залучення ОСОБА_7 до праці на дільниці «Виготовлення сувенірної продукції» поряд із визначеними правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, з огляду на положення ст.81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу, є недостатнім, що спростовує доводи засудженого в цій частині.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, його працевлаштованість та відсутність виходів на роботу з липня 2020 року, задовільне ставлення до праці, наявність двох заохочень та трьох знятих стягнень, відсутність заохочень, засуджений не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заохочувальних норм, передбачених ст.ст.81, 82 КК України, ст.101 КВК України.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, раніше до нього було застосовано умовно-достроково звільнення, що з огляду на вчинення нового злочину, виявилося неефективним.

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_7 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність у засудженого неповнолітньої дитини, про що зазначалось останнім в апеляційній скарзі, не може свідчити про те, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Таким чином, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_7 формально вже має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2019 року,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4