Справа № 308/6901/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, яка фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
07 березня 2013 року слідчим відділенням Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області за заявою керуючого територіального відокремленого без балансового відділення №10006/0114 філії Закарпатського облуправління ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_7 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358.

Підставою для реєстрації даного кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань стали відомості зазначені в заяві ОСОБА_7 поданої 06.03.2013 до Хустської міжрайонної прокуратури про те, що 05 березня 2013 року під час закриття комори сховища цінностей територіального відокремленого безбалансового відділення І типу №10006/0114 філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( надалі ТВБВ №10006/0114 м.Хуст Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк»), яке розташоване за адресою м.Хуст, вул. Карпатської Січі №36, виявлено нестачу коштів на загальну суму 687 500(шістсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.

25 квітня 2013 року прокурором Закарпатської області проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому управлінню УМВС області.

В ході досудового розслідування вказаного злочину встановлено, що у березні 2011 року, ОСОБА_4 , обіймаючи згідно наказу начальника ЗОУ ВАТ «Державний ощадний банк України» №594/1-к від 06.10.2010 року посаду завідувача касового вузла операційної частини територіального відокремленого без балансового відділення №10006/0114 філії Закарпатського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», будучи службовою особою, що виконує адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, являючись матеріально відповідальною особою, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою вчинення умисного особливо тяжкого злочину, організувала злочинну групу, до складу якої залучила старшого контролера касира операційної частини ТВБВ №10006/0114 філії Закарпатського облуправління ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_8 та начальника головної каси центру поштового зв`язку №2 Закарпатської дирекції українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі ЦПЗ №2 ЗД УДППЗ «Укрпошта» в м. Хуст) ОСОБА_9 .

Вказана злочинна група зорганізувалась в єдине злочинне стійке об`єднання метою діяльності, якого було умисне привласнення державних коштів в особливо великих розмірах, які належали ЗД УДППЗ «Укрпошта» та ЗОУ ПАТ «Ощадбанк», шляхом зловживання службовим становищем, що виражалось у систематичному вилученні та винесенні готівки, з кімнати для перерахунку готівки(передсховища) касового вузла ТВБВ №10006/0114 філії ЗОУ ПАТ «Ощадбанк», в обхід касового контролю, з подальшим привласненням коштів учасниками даного злочинного об`єднання.

Вищевказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у стійке злочинне об`єднання для вчинення систематичного привласнення державних коштів ЗД УДППЗ «Укрпошта» та ЗОУ ПАТ «Ощадбанк» в особливо великих розмірах, шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Таким чином організованою злочинною групою у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у період з березня 2011 до 03 вересня 2012 року було привласнено державні кошти на загальну суму 916 414(дев`ятсот шістнадцять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 58(п`ятдесят вісім) копійок, чим самим завдали Закарпатській дирекції УДППЗ «Укрпошта» матеріальної шкоду у сумі 228 914(двісті двадцять вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 58(п`ятдесят вісім) копійок та філії Закарпатського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» на загальну суму 687 500(шістсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.

26.06.2014 стороною обвинувачення відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: привласнення чужого майно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинені в особливо великих розмірах. Однак ОСОБА_4 не було вручено повідомлення про підозру у зв`язку з її переховуванням від органу досудового розслідування, про те вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

26.06.2014 року ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку з не встановленням її місця знаходження, про що винесено відповідну постанову.

У зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та співучасників злочину, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк понад 10 років та з метою запобігання вказаним вище ризикам - 27 червня 2014 року до слідчого судді направлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, разом з вказаним клопотанням про обрання запобіжного заходу, до слідчого судді направлено клопотання про дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09 липня 2014 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_10 , винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23 липня 2014 року прокурором відділу прокурату Закарпатської області ОСОБА_11 , прийнято рішення про виділення з матеріалів досудового розслідування за № 0000358, матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, КК України, про що винесено відповідну постанову. Виділеному досудовому розслідуванню, присвоєно єдиний обліково-реєстраційний №0000171.

Підозру ОСОБА_4 підтверджує зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Сторона кримінального провадження слідчий вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також зазначає, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, ОСОБА_4 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання, впливати на свідків.

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що в ході досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого їй злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі, а тому з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, запобігання виникнення указаним ризикам, до неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти наведеним вище ризикам та не буде ефективними.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Слідчий підтримав думку прокурора.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт. Акцентували увагу на тому, що підозрювана не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою правову позицію обґрунтовують у письмових запереченнях на клопотання від 01.06.2021 року. Зокрема звертають увагу на те, що відсутні будь-які ризики незаконного впливу підозрюваної на хід досудового розслідування, враховуючи, що всі слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні проведені ще у 2014 році. Також пояснили, що ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження допитувалась тільки у якості свідка. Стверджують, що у зв`язку з сімейними обставинами переїхала на постійне місце проживання до Росії, втративши з родиною контакти, не отримувала жодних відомостей про оголошення їй підозри у даному кримінальному провадженні і тому не вчиняла жодних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того вказують на проблеми підозрюваної зі здоров`ям, які потребують оперативного втручання.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та її захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що 07 березня 2013 року слідчим відділенням Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області за заявою керуючого територіального відокремленого без балансового відділення №10006/0114 філії Закарпатського облуправління ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_7 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358.

26.06.2014 стороною обвинувачення відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: привласнення чужого майно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинені в особливо великих розмірах.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 не було вручено повідомлення про підозру у зв`язку з її переховуванням від органу досудового розслідування, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Так, з доданої до клопотання копії розписки, датованої 26.06.2014 роком, вбачається що підозра у передбаченому законом порядку була вручена рідному брату підозрюваної ОСОБА_12 , який зобов`язався передати вручені документи ОСОБА_4 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: актом ревізії готівки та цінностей у сховищі цінностей ТВБВ№10006/0114 АТ «Ощадбанк», під час якого у вказаному підрозділі виявлено нестачу готівки у сумі 687 500 гривень; актом перевірки фактів зловживань у ТВБВ №10006/0114 м. Хуст, проведеної працівниками Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» бід 15.03.2013, якою підтверджується факт привласнення ОСОБА_4 коштів за попередньою змовою зі старшим контролером касиром касового вузла ОСОБА_8 та начальником головної каси ЦПЗ №2 м.Хуст ЗДУДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_9 ; актом про результати інвентаризації наявних коштів від 28.08.2013 року, згідно якого у головній касі ЦПЗ №2 «Укрпошта» виявлено нестачу готівки у сумі 228 914 гривень 58 копійок; актом службового розслідування за фактом привласнення грошових коштів начальником головної каси ЦПЗ №2 м.Хуст ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 06.09.2013 року, яким підтверджується факт привласнення грошових коштів ТЗБВ№ 10006/0114 АТ «Ощадбанк» ОСОБА_4 за попередньою змовою з начальником головної каси ЦПЗ №2 м. Хуст ЗДУДПЗ «Укрпошта» ОСОБА_9 ; показами підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтверджують факт привласнення ними грошових коштів у змові з ОСОБА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_13 , яка у період з лютого 2011 року до серпня 2013 року працювала на посаді старшого касира касового вузла ТВБВ№ 10006/0114 АТ «Ощадбанк» та яка повідомила, що ОСОБА_4 заборонила їй здійснювати касові операції з оприбуткування та видачі готівкових підкріплень, які надходили від інкасаційних бригад, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 особисто приймали та видавали всі готівкові підкріплення з касового вузла, після чого оформляли всі касові документи від імені касира ОСОБА_13 та надавали їй вказані документи для підпису як виконавцю, після чого власними підписами затверджували вказані документи, як такі, що правильно складені.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; враховуючи її оголошення в розшук та тривале ухилення досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється.

На противагу доводів сторони обвинувачення підозрювана ОСОБА_4 та її захисник вказують на відсутність будь-яких ризиків протиправної поведінки підозрюваної у даному кримінальному провадженні та неможливість впливу на досудове розслідування з тих підстав, що всі слідчі дії були проведені ще в 2014 році. Наголошують увагу на тому, що про підозру ОСОБА_4 дізналась тільки нещодавно, після її повернення на територію України і відразу в добровільному порядку звернулася сприводу цього до органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надавши оцінку доводам сторін кримінального провадження, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрювана ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, адже інкриміноване їй кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, а також того, що така тривалий час( біля шести років перебувала у розшуку).

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про необізнаність ОСОБА_4 відносно існування підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України, враховуючи, що відносно інших співучасників вчинення злочину кримінальні провадженні давно розглянуті, особи визнані винними та притягнуті до кримінальної відповідальності.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваній, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрювану перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше несудима, має постійне місце проживання, обґрунтовано підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Також суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 тривалий час перебувала у розшуку, уникала досудового слідства шляхом виїзду за кордон, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною, перебуваючи на волі може впливати на свідків. У зв`язку з цим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Доказів того, що за станом здоров`я така не може утримуватись в умовах СІЗО матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, що дає обґрунтовані підстави для обрання відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 грн.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 01.06.2021 р. 11 год 00 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 30. 07. 2021 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 слідчим суддею обов`язків у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 227000 (двісті двадцять сім тисяч) грн.
Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі 5 и днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрювану обов`язків два місяці.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 02.06. 2021 року .
Слідчий суддя ОСОБА_1