Справа № 180/1082/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив відвід судді ОСОБА_6 з тих мотивів, що суддя обмежує його право в порядку ст. 42 КПК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 з підстав викладених в заяві.

Вислухавши обвинуваченого, думку захисника, прокурора, дослідивши матеріали заяви про відвід судді та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Так, відповідно до частини 1 слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Частиною 2 передбачено, що у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу викладений в ст. 75 КПК України є вичерпний.

Відповідно до ч. 5 статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Таким чином, і діючий КПК України, і позиція Європейського суду з прав людини встановлюють обов`язковість доведення не об`єктивності чи упередженості судді при вирішенні питання про відвід.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт особистої зацікавленості судді, упередженості у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, які чітко регулюють порядок звернення з заявою про відвід судді, вимоги до вмотивованості та порядку вирішення заяви, свідчать про відсутність належного обґрунтування ОСОБА_5 своєї заяви, а викладені в ній факти не свідчать про упередженість судді ОСОБА_6 .

Відтак, заявлений відвід не містить належних та підтверджуючих даних, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відводу судді ОСОБА_6 , що передбачені ст. 75 КПК України.

Будь-яких інших беззаперечних підстав, передбачених законом, для відводу судді ОСОБА_6 захисником та обвинуваченим не наведено, доказів не надано.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 75-76, 81, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 в рамках розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1