Дата документу 25.03.2021 Справа № 335/4059/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/188/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/4059/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 01.05.2020 року.

Згідно з ухвалою, слідчий ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області за погодженням процесуального керівника прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт мана в рамках кримінального провадження №0000175 від 01.05.2020 року.

Слідчий мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за підозрюваним ОСОБА_7 , відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване право власності на наступне нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Слідчий зазначив, що з метою забезпечення прийняття судом рішення про конфіскацію майна, виникла необхідність в накладені арешту на зазначене нерухоме майно, право власності за яким зареєстроване за ОСОБА_7 .

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів провадження, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення такого клопотання.

Оскільки накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 на праві власності є доцільним для запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що не було надано доказів на підтвердження необхідності застосування арешту майна в частині заборони його власнику користуватися таким майном.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя наклав арешт на майно, яке належить підозрюваному, шляхом встановлення заборони на його розпорядження та відчуження.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного зазначає, що ухвала слідчого судді не ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник підозрюваного зазначає, що слідчий суддя помилково дійшов до висновку про «обґрунтованість підозри ОСОБА_7 » та передчасно прийняв рішення про арешт майна.

Оскільки підозра вручена ОСОБА_7 під час його перебування на лікарняному, в період захворювань на пневмонію та підозрою на короновірус, в умовах самоізоляції. Вину у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_7 не визначає, оскільки сам був ініціатором виявлення кримінального правопорушення.

Викладені слідчим у клопотання обставини, які слідчим суддею покладено в основу судового рішення, є надуманими і не підтверджуються жодним доказом.

Слідчий суддя не врахував наслідки такого арешту, оскільки майно за адресою АДРЕСА_2 має декілька власників, ОСОБА_7 належить лише 1/7 частина майна.

Слідчий суддя не викликав в судове засідання підозрюваного,захисника, інших власників майна, що тим самим обмеживши своїм рішенням їх конституційне право власності.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя мав врахувати, що нерухоме майна за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , якому належить лише 1/7 частина майна не може відчужити, оскільки наявність ще інші власника майна.

Щодо накладення арешту майна на будинок АДРЕСА_3 , слідчий суддя не враховував того, що ОСОБА_7 не є власником цього об`єкту нерухомості в цілому.

Оскільки будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_11 .

При накладені арешту на будинок АДРЕСА_1 , слідчий суддя порушив права його бабусі яка незважаючи на те, що ОСОБА_7 є фактичним власником будинку з гідно рішення районного суду, протягом тривалого періоду часту постійно в ньому проживання.

Таким чином, ОСОБА_7 , доглядаючи свою бабусю, не має наміру, здійснювати відчуження зазначеного майна.

Крім того, відповідно до ст.173 КПК України, слідчий не довів необхідність арешту об`єктів нерухомого майна.

Просить апеляційний суд дослідити докази, які вказані у пунктах 4 7 додатків.

Ухвалу слідчого судді від 26.01.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вважали, що вона підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясовувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа маж право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішення Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Лемуан проти Франції» від 22.09.1994 року та рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальними інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою яку прогнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Відповідно до викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог, дослідив клопотання слідчого і надав правильну оцінку доданим до нього матеріалів кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для арешту майна, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 .

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 01.05.2020, розпочате за ознаками кримінальних правопорушень ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

19.01.2021 слідчий ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області за погодженням процесуального керівника прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт мана в рамках кримінального провадження №0000175 від 01.05.2020.

В обґрунтуванням клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 09.07.2018 по 11.10.2019 голова Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в складі організованої директором ПП «Алекс і Алекс БМГ» ОСОБА_12 стійкої злочинної групи, до якої останнім також була залучена фізична особа-підприємець ОСОБА_13 , шляхом зловживання службовим становищем, сприяв ОСОБА_12 у заволодінні в інтересах ПП «Алекс і Алекс БМГ» коштами державного бюджету, які були виділені Комишуваській селищній раді Оріхівського району Запорізької області, на загальну суму 964372 гривень, що в 600 разів і більше перевищує неподатковий мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Крім того, у період з вересня 2018 по вересень 2019 року директор ПП «Алекс і Алекс БМГ» ОСОБА_12 , фізична особа-підприємець ОСОБА_13 та голова Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_7 , будучи службовими особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої групи, з метою прикриття привласнення бюджетних грошових коштів в особливо великих розмірах, склали та видали завідомо неправдиві документи, а саме акти приймання виконаних будівельних робіт з реконструкції головної будівлі КЗ «НВК» Джерело» за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Шкільна, 2.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, а саме службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивих документів, вчинене організованою групою.

Окрім того, у період з вересня 2018 по вересень 2019 року директор ПП «Алекс і Алекс БМГ» ОСОБА_12 , фізична особа-підприємець ОСОБА_13 та голова Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_7 , будучи службовими особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої групи, з метою прикриття привласнення бюджетних грошових коштів в особливо великих розмірах, склали та видали завідомо неправдиві документи, а саме акти приймання виконаних будівельних робіт з реконструкції головної будівлі КЗ «НВК» Джерело» за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Шкільна, 2.

Таким чином, ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, а саме службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивих документів, вчинене організованою групою.

Під час досудового розслідування встановлено, що за підозрюваним ОСОБА_7 , відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване право власності на наступне нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Слідчий зазначив, що з метою забезпечення прийняття судом рішення про конфіскацію майна, виникла необхідність в накладені арешту на зазначене нерухоме майно, право власності за яким зареєстроване за ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді 26.01.2021 року задоволено вказане клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні.

Приймаючи судове рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що арешт майна може запобігти відчуженню майна та забезпечення його можливої конфіскації.

Слідчий довів наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, а тому з метою запобігання відчуження майна та забезпечення можливої конфіскації, слідчий суддя дійшов правильного висновку про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою заперечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду кримінального покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) або стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Апеляційний суд вважає, що об`єкти нерухомого майна, які належать на праві приватної власності підозрюваного підлягають арешту, незабезпечення такого заходу може в подальшому перешкодити кримінальному провадження, оскільки існує ризик того, що ОСОБА_7 може відчужити майно для нівелювання кримінального покарання у вигляді конфіскації.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна, на думку колегії суддів є безпідставними та такими, що спростовується матеріалами провадження.

Оскільки існують підстави для арешту нерухомого майна, які підтверджуються ризиками, передбаченими ст.170 КПК України та наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якої передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Вимоги клопотання слідчого, на даному етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Щодо доводів про порушення органами досудового розслідування порядку повідомлення про підозру, суд апеляційної інстанції зауважує, що наведені доводи скарги захисника в цій частині стосуються перевірки доказів по суті, а тому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на нерухоме майно.

Оцінка доказів, на яких ґрунтується підозра, зокрема доказів про порядок вручення підозри можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішуватися питання про допустимість, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про обрання запобіжного заходу в межах кримінального провадження.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ОСОБА_7 повідомлений про підозру уповноваженою особою, що підтверджується матеріалами провадження, а додані до клопотання докази на даному етапі досудового розслідування дають підстави про обґрунтованість висунутої підозри.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, колегія суддів не вбачає.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що власники та співвласники майна не позбавлені права звернутися із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000175 від 01.05.2020 року за підозрою ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3