Справа № 168/303/20
Провадження № 1-кп/168/10/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді старшого стрільця з охорони вантажів та об`єктів станції «Ковель» Львівський загін воєнізованої охорони Регіональної філії Львівської залізниці, не судимий в порядку ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

07.09.2019 р. близько 14.50 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «FIAT DOBLO» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Доманово - Ковель Чернівці Тереблече» з смт.Ратне в напрямку м.Ковель, керуючи при в`їзді до населеного пункту с. Буцинь Старовижівського району Волинської області, а саме: 61.0 м до дорожнього знаку 5.45 ПДР (початок населеного пункту с.Буцинь) проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де продовжив рух в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «MAZDA PREMACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща, під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого пасажиру автомобіля марки «MAZDA PREMACY» ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої лонної кістки тазу зі зміщенням відламків. Дане тілесне ушкодження виникло від травмуючої дії тупого предмета, від удару об облаштування салону автомобіля при ДТП, та за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби; а водію автомобіля «MAZDA PREMACY» ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді, тупої травми черевної порожнини з розривом селезінки та внутрішньо-черевною кровотечею, з приводу чого було проведено оперативне втручання - спленектомія /видалення травмованої селезінки/. Дане тілесне ушкодження виникло від травмуючої дії тупого твердого предмета, від удару об облаштування салоні автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, та за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. А пасажир автомобіля марки «MAZDA PREMACY» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження - субарахноїдальний крововилив на конвекситальних поверхнях обох півкуль та півкулях мозочка, крововилив під апоневроз, забій легень із розривами коренів, гемоторакс, крововиливи в середостіння, злами ребер із пошкодженням парієтальної плеври зліва, поперечний злам грудини, через капсулярні розриви печінки, селезінки, крововиливи в корінь брижі, паранефрій зліва, гемоперіонеум, численні садна та синці всього тіла. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник внаслідок різкого струсу тіла та контактів потерпілої із тупими твердими предметами, якими були виступаючі всередину деталі салону автомобіля. Дані тілесні ушкодження належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному випадку викликали смерть потерпілої. Причиною смерті ОСОБА_9 , є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась численними забоями та розривами внутрішніх органів, із зламами кісток скелету.
У причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і наслідками, що настали, є грубе порушення ОСОБА_4 ПДР, а саме: п.2.3 б), 2.3 д), п.10.1, п. 11.3, п.12.1, п. 13.3, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди, або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні злочину визнав, обставин, викладених в обвинувальному акті не оспорює. Дав показання про те, що у вказані в обвинувальному акті час та місці керував автомобілем, рухався від смт. Ратне в напрямку м. Ковель, виїхав на смугу зустрічного руху, на зустрічній смузі зіткнувся із автомобілем, що рухався в зустрічному напрямку. Надавав допомогу, яку міг, допомагав відкривати двері в пошкодженій машині, викликав поліцію, давав показання і дані, які потрібні, у вчиненому розкаюється, просить вибачення в потерпілих, просить суд його суворо не карати. Чому виїхав на зустрічну смугу не може сказати, йому боліла голова, не пам`ятає цього моменту. Матеріальну шкоду потерпілим частково відшкодував, сплативши потерпілій ОСОБА_8 10 00 грн., потерпілому ОСОБА_7 14000 грн., потерпілій ОСОБА_11 12000 грн.
Щодо поданих цивільних позовів, то обвинувачений визнав їх частково.
Крім визнавальних показань вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він їхав автомобілем «MAZDA PREMACY», з ним в автомобілі перебувала ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . При виїзді з с. Буцинь назустріч рухався автомобіль спочатку по своїй смузі, а потім плавно почав зміщуватись на їхню смугу. Спочатку він подумав, що зустрічний автомобіль об`їжджає вибоїну на дорозі, але потім зрозумів, що водій не керує транспортним засобом. Він почав сигналити, гальмувати і приймати вправо, але відбулось зіткнення на їхній смузі руху, удар був сильний. Припускає, що швидкість зустрічного автомобіля була великою. Його автомобіль перевернувся, автомобіль обвинуваченого опинився в кюветі. Після зіткнення обвинувачений до них не підходив, він вибрався з свого авто і запитав обвинуваченого яким чином і що сталось до автомобіля, останній повідомив, що заснув. Вперше він з обвинуваченим спілкувались по телефону через кілька днів після операції. Вибачення обвинувачений попросив, до лікарні не приходив, відшкодував 14000 грн. Цих коштів не достатньо, оскільки він досі відчуває негативні наслідки травми, потребує реабілітації, видалено селезінку, починає лише зараз відчувати всі наслідки аварії. Вважає, що обвинуваченому слід обрати максимальну міру покарання, передбачену за вчинений ним злочин. Думає, що це видимість розкаяння зі сторони обвинуваченого. Не пам`ятає, хто викликав швидку. Підтримує свій цивільний позов;
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що вона їхала як пасажир в автомобілі «MAZDA PREMACY», перебувала на задньому сидінні і пам`ятає момент зіткнення автомобілів, а саме почула крик ОСОБА_7 , а саме такі слова: «що він робить», побачила як авто обвинуваченого «летить» на них по їхній смузі руху, тоді розсипається скло автомобіля і їхнє авто перевертається. Стверджує, що відразу після зіткнення, після ДТП обвинувачений навіть не підходив до їхнього автомобіля. Вони один раз спілкувалась з обвинуваченим коли він приїжджав до неї додому з адвокатом і просив вибачення, вважає, що обвинувачений хвилювався, однак вважає, що він не розкаюється у вчиненому. Відшкодував їй 10000 грн., обіцяв, що і надалі збиратиме гроші і буде компенсувати завдану шкоду, однак цього не зробив. Вважає, що слід обрати обвинуваченому максимальну міру покарання, передбачену за вчинений ним злочин;
-показаннями потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні про те, що його мати ОСОБА_9 їхала як пасажир в автомобілі «MAZDA PREMACY», перебувала на задньому сидінні, і внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в ДТП, вона померла. Він з обвинуваченим спілкувався один раз близько 5 хв. через сорок днів після ДТП. Обвинувачений просив в нього вибачення, однак вважає, що його вибачення не були справжніми, він жалівся на тяжкі обставини в житті, допомоги йому не пропонував. Вважає, що слід обрати обвинуваченому максимальну міру покарання, передбачену за вчинений ним злочин;
-показаннями потерпілої ОСОБА_11 у судовому засіданні про те, що її мати ОСОБА_9 їхала як пасажир в автомобілі «MAZDA PREMACY», перебувала на задньому сидінні, і внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в ДТП, вона померла. З обвинуваченим спілкувалась один раз в березні 2020 р., щирого вибачення на її думку при цьому не було. Кошти від обвинуваченого їй надійшли в березні чи квітні 2020 р. поштовим переказом в сумі 12000 грн. Вважає, що обвинуваченому слід обрати максимальну міру покарання, передбачену за вчинений ним злочин;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.09.2019 р. (зі схемою до нього та фототаблицею), згідно з яким встановлено, що місцем ДТП є 50 км автодороги М 19 «Доманово - Ковель Чернівці Тереблече» біля с.Буцин Старовижівського району, зафіксовано дорожню обстановку в тому числі після ДТП, пошкодження транспортних засобів та їх розміщення, що співпадає з показаннями обвинуваченого та потерпілих і відповідає обставинам справи /а.с.128-143 т. 2/;

-висновком експерта № 107 від 22.11.2019 р., згідно з яким при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження - субарахноїдальний крововилив на конвекситальних поверхнях обох півкуль та півкулях мозочка, крововилив під апоневроз, забій легень із розривами коренів, гемоторакс, крововиливи в середостіння, злами ребер із пошкодженням парієтальної плеври зліва, поперечний злам грудини, черезкапсулярні розриви печінки, селезінки, крововиливи в корінь брижі, паранефрій зліва, гемоперіонеум, численні садна та синці всього тіла. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник внаслідок різкого струсу тіла та контактів потерпілої із тупими твердими предметами, якими були виступаючі всередину деталі салону автомобіля. Дані тілесні ушкодження виникли одночасно, чи в швидкій послідовності одне за одним в короткий проміжок часу перед смертю потерпілої. Належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному випадку викликали смерть потерпілої. Причиною смерті ОСОБА_9 , є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась численними забоями та розривами внутрішніх органів, із зламами кісток скелету /а.с.156 том 2/;

-висновком експерта № 702 від 08.10.2019 р., згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому лівої лонної кістки тазу зі зміщенням відламків. Дане тілесне ушкодження виникло від дії травмуючої дії тупого предмета, цілком можливо від удару об облаштування салону автомобіля при ДТП, в час вказаний в ухвалі суду, за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я /а.с.160 том 2/;

-висновком експерта № 699 від 07.10.2019 р., згідно з яким у ОСОБА_7 виявлено ушкодження в виді тупої травми черевної порожнини з розривом селезінки та внутрішньо-черевною кровотечею, з приводу чого було проведено оперативне втручання спленектомія (видалення травмованої селезінки) /а.с164 том 2/;

-висновком експерта № 399 від 10.12.2019 р., згідно з яким на момент експертного огляду робоча гальмова система, ходова частина та система рульового керування автомобіля Fiat Doblo р.н.з. НОМЕР_1 знаходились в непрацездатному стані. Пошкодження робочої гальмової системи, ходової частини, системи рульового керування автомобіля Fiat Doblo виникли внаслідок значних динамічних навантажень при ударі під час дорожньо-транспортної пригоди /а.с. 171 177 том 2/;

-висновком експерта № 400 від 10.01.2020 р., згідно з яким в момент первинного контакту взаємодіяли передня ліва частина автомобіля Fiat Doblo р.н.з. НОМЕР_1 та ліва бічна частина автомобіля Mazda Premacy р.н.з. НОМЕР_2 , при цьому поздовжня вісь автомобіля Fiat Doblo розташовувалась під кутом приблизно 190 +- 5 градусів відносно поздовжньої вісі автомобіля Mazda Premacy, проти напрямку руху годинникової стрілки /а.с. 182-190 том 2/;

-висновком експерта № 401 від 13.12.2019 р., згідно з яким зіткнення автомобіля Fiat Doblo та автомобіля Mazda Premacy відбулось на правій смузі руху у напрямку до смт. Ратно, що передує розташуванню вибоїни вирваний асфальт, подряпин, слідів юзу /а.с. 195-197 том 2/. Вказаним висновком підтверджується, що зіткнення відбулось на смузі зустрічного руху відносно смуги, по якій рухався обвинувачений;

-висновком експерта № 134 від 30.01.2020 р., згідно з яким ринкова вартість автомобіля «Mazda Premacy» до моменту пошкодження складала 21031,20 грн., експлуатація автомобіля не можлива, реалізація не можлива. Вартість ремонтно відновлювальних робіт буде значно перевищувати вартість автомобіля, а отже проведення цих робіт економічно не доцільно. Матеріальний збиток власнику автомобіля «Mazda Premacy» станом на 17.01.2020 р. становить 21031,2 грн. /а.с.201-208 том 2/.

Відомості про вказане правопорушення внесені до ЄДРДР 07.09.2019 р. № 0000587.

Докази, надані суду, узгоджуються між собою і є належними і допустимими і достатніми для ухвалення рішення в справі.

Обставини вчинення злочину не оспорюються учасниками провадження.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, заподіяло тяжке тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин слід врахувати таке.

У постанові від 18.09.2019 р. Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №166/1065/18) вказав, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Матеріалами провадження стверджується, що обвинувачений частково відшкодував потерпілим матеріальні збитки, що підтверджено потерпілими. З огляду на наведене, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття. Суд враховує, що обвинувачений вину визнав, давав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Тому, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Відповідно до вимог ст.65 КК, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що вчинено необережний злочин, особу винного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є не судимим, на обліках в психіатра та в нарколога не перебуває, а також думку потерпілих, які мають претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, і вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Суд звертає увагу на позицію потерпілих, яким шкода в повному обсязі не відшкодована і які наполягають на суворій мірі покарання.

Разом з тим, суд враховує, що така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги. Справедливість покарання повинна визначатись з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин. Покарання має відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що після вчинення необережного злочину обвинувачений не був помічений у будь-яких інших протиправних діях.

На переконання суду, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин та усі вище наведені обставини, а також висновок органу пробації про низький рівень ймовірної небезпеки обвинуваченого для суспільства, повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, суд вважає достатнім призначити обвинуваченому покарання в виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Застосовуючи до обвинуваченого додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує, що він вчинив злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, тяжкі наслідки вчиненого злочину безпосередньо пов`язані з наявністю у нього такого права, а також те, що керування транспортним засобом не є для нього виключним джерелом доходу та засобом для існування, оскільки протилежного обвинуваченим не доведено.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним, доцільним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
У досудовій доповіді викладено висновок, згідно з яким виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, ризик повторного вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та рівень ймовірної небезпеки для суспільства є низькими.
Однак, враховуючи тяжкі невідворотні наслідки вчиненого злочину, а саме: смерть людини, отримання тілесних ушкоджень ще двома потерпілими, суд вважає доводи захисника та обвинуваченого про застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України такими, що не ґрунтуються на законі. Тому суд не погоджується з доводами сторони захисту і призначає обвинуваченому покарання без застосування положень ст. 75 КК України.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11.09.2019 р. на автомобіль марки «MAZDA PREMACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща, (а.с.150 том 2) підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Разом із тим, суд не скасовує накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11.09.2019 р. арешт на автомобіль марки «FIAT DOBLO» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 147 том 2), належний ОСОБА_4 , оскільки дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог потерпілих.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: автомобіль марки «MAZDA PREMACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща (а.с.148 том 2) - повернути ОСОБА_7 ; автомобіль марки «FIAT DOBLO» р.н. НОМЕР_1 (а.с.144 том 2) - повернути ОСОБА_4 .
Відповідно дост.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експертів.

Щодо цивільних позовів, поданих потерпілими, суд виходить із наступного.
Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до обвинуваченого та до ПАТ «НАСК «Оранта» цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні, поніс ряд витрат на лікування і обстеження, на придбання лікарських засобів медичних препаратів згідно із призначенням лікарів, розмір яких становить 6752,73 грн.

Ним також було понесено і транспортні витрати - 399,94 грн., зокрема пов`язані із прибуттям на місце дорожньо-транспортної пригоди одразу після її настання його близьких, котрі допомагали усувати наслідки події - забирали інших пасажирів його транспортного засобу, цінні речі з автомобіля та завозили їх до смт. Ратне.

Також внаслідок події дорожньо-транспортної пригоди було істотно пошкоджено належний йому мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 7А 2/32 Вlаск», в результаті чого він взагалі не підлягав відновлювальному ремонту, що обумовило необхідність придбання аналогічного, повністю ідентичного мобільного телефону за 3299 грн. Дана обставина доводиться доданим до позову товарним чеком від 11.09.2019 р., виданим підприємцем ОСОБА_13 .

Окрім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди також було суттєво пошкоджено автомобіль, яким він користується на законних підставах з 12.10.2018 р., що підтверджується відповідними документами. Так, відповідно до висновку експерта № 134 від 30.01.2020 р. матеріальний збиток, даний власнику згаданого автомобіля внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, становить 21031,20 грн., а проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу буде значно перевищувати вартість самого автомобіля, що зумовлює економічну недоцільність проведення таких робіт.

Крім того, вважає, що відшкодуванню підлягає втрачений ним заробіток (дохід) внаслідок втрати загальної працездатності за результатом завданої шкоди його здоров`ю внаслідок ДТП, який становить 5931, 56 грн.

Таким чином, потерпілий вказує, що розмір завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди становить 37414,43 грн., з яких 31482, 87 грн. - реальні збитки, та 5931,56 грн. втрачений заробіток (дохід) внаслідок непрацездатності.

Потерпілий ОСОБА_7 стверджує, що йому завдано також і моральну шкоду.

На обґрунтування моральної шкоди посилається на те, що йому нанесено важку психологічну травму та спричинено невиправної шкоди сімейному благополуччю, він переніс фізичний біль та емоційний стрес, втрату одного із органів, відбулись негативні зміни в його житті, серед яких важкість, а подекуди і фізична неможливість виконання своїх повсякденних обов`язків, неможливість працювати та забезпечувати сім`ю, як було раніше; переживання, тривога та почуття провини за смерть його рідної тітки, яка не загинула б, якби всі вони того дня залишились вдома, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, реакції замикання, бажання уникати контактів, сорому. Він був позбавлений можливості самостійно заробляти та утримувати свою сім`ю, вести звичний побут. Лікування проходило важко. Пошкодження автомобіля і неможливість ним користуватись створює для його сім`ї незручності.

Також на обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_7 , посилається на висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 09.04.2021 р. № 16, згідно з яким орієнтовний рекомендований розмір грошової компенсації потерпілому за завдані психічні та фізичні страждання становить від 0 до 612 мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом (а.с.99 том 3).

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «Оранта»), що підтверджується полісом № АО / 572985 від 27.06.2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З урахуванням викладеного та на підставі ст.ст. 22.1, 23, 24.1, 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) просить стягнути завдану йому майнову шкоду саме з ПАТ «НАСК «Оранта». Тобто 37414,43 грн., з яких 31482, 87 грн. - реальних збитків (шкода, заподіяна здоров`ю потерпілого - 6752,73 грн.; шкода, заподіяна майну потерпілого - 24730,14 грн.), та 5931,56 коп. заробітку (доходу), втраченого внаслідок непрацездатності.

Щодо моральної шкоди, з урахуванням збільшених в ході судового розгляду позовних вимог в цій частині (а.с.164 том 3), потерпілий просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» моральну шкоду, відповідно до ст. 26-1 Закону, в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду завдану здоров`ю, а саме 337,64 грн. (6752,73 грн. шкода, завдана здоров`ю х 5 % : 100%), а решту моральної шкоди - 3657662,36 грн., просить стягнути з обвинуваченого, виходячи з такого розрахунку: 612 (мінімальний розмір грошової компенсації) *6000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) 337,64 грн. (сума, що підлягає стягненню зі страхової компанії) 14 000 грн. (сума раніше добровільно виплачена обвинуваченим).

Просить також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 6650 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 пред`явила до обвинуваченого та до ПАТ «НАСК «Оранта» цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, перебувала з 07.09.2019 р. по 13.09.2019 р. на стаціонарному лікуванні, в подальшому лікувалась до 28.10.2019 р., що підтверджується листками непрацездатності, понесла ряд витрат на лікування і придбання лікарських засобів медичних препаратів, однак вимог про їх компенсацію не заявляє.

Однак вважає, що відшкодуванню підлягає втрачений нею заробіток. На обґрунтування вказаних вимог посилається на те, що вона працювала лаборантом в КНП «Ратнівська ЦРЛ» і її середня заробітна плата не перевищувала п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (а.с.132 зворот- а.с.133, том 1), тому саме з такого розміру слід розраховувати втрачений нею заробіток, відтак внаслідок її тимчасової непрацездатності вона втратила заробіток на загальну суму 33916 грн.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», тому із вказаної компанії потерпіла просить стягнути 10220,69 грн. втраченого заробітку, а саме в межах розміру страхового відшкодування, встановленого ст.25 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а решту суми втраченого заробітку 23696,22 грн., просить стягнути з обвинуваченого.

Також злочином їй завдана моральна шкода в розмірі 50 000 грн. На обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_8 посилається на те, що їй нанесено важку психологічну травму та спричинено невиправної шкоди сімейному благополуччю, вона перенесла фізичний біль та емоційний стрес, відбулись негативні зміни в її житті, серед яких сильні душевні переживання, тривога та почуття невизначеності щодо подальшого стану здоров`я, внаслідок травми вона тривалий час не могла повноцінно стати на пошкоджену ногу, відчувала дискомфорт від того, що кульгає, та привертає до себе увагу людей при користуванні милицями, страх, що тримана вада може залишитись на все життя, важкість, а подекуди і фізична неможливість виконання своїх повсякденних обов`язків, неможливість працювати та забезпечувати сім`ю, як було раніше, доглядати за матір`ю похилого віку, пережила стрес від того, що постраждалими є її родичі, одна з яких загинула в неї на очах.

До судового розгляду 10000 грн. моральної шкоди обвинувачений їй відшкодував, тому не відшкодованою залишається моральна шкода в розмірі 40000 грн.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Відповідно до вимог ст. 26-1 Закону страхова компанія відшкодовує моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки заподіяна її здоров`ю шкода зі страхової компанії в даному випадку не стягується, то потерпіла вважає, що особою, яка має відшкодувати завдану їй моральну шкоду 40000 грн., є обвинувачений.

Просить також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3800 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 пред`явила до обвинуваченого та до ПАТ «НАСК «Оранта» цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП загинула її мати ОСОБА_9 . Шкода, завдана їй, не відшкодована.

Майнова шкода полягає в тому, що вона понесла витрати в сумі 20400 грн. на спорудження надгробного пам`ятника, фундамент та його монтаж (установку). Ці збитки є реальними збитками. На підставі ст. 1201 ЦК, ст. 3, ст. 23, ст. 27.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», потерпіла просить стягнути вказані збитки з страхової компанії.

Також злочином їй завдана моральна шкода. На обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_11 посилається на те, що розмір її моральних страждань у зв`язку зі смертю матері не можливо виміряти, на відміну від матеріальних збитків. Вона та її сім`я зазнали емоційні та душевні страждання, просить врахувати об`єктивну неможливість відновлення попереднього стану її життя, тяжкість втрати, суттєві зміни в емоційному та психічному стані.

Також на обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_11 посилається на висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 23.04.2021 р. № 75, згідно з яким орієнтовний рекомендований розмір грошової компенсації потерпілому за завдані психічні та фізичні страждання становить від 27 до 108 мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом (а.с.129-138 том 3).

До судового розгляду 12000 грн. моральної шкоди обвинувачений їй відшкодував, решта шкоди не відшкодована.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Тому вважає, що відповідно до ст. 27.3 Закону «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен відшкодувати моральну шкоду, завдану їй смертю матері в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, а з урахуванням того, що її брат також звернувся із позовом, то просить на її користь стягнути в межах страхового відшкодування з Страхової компанії половину цієї шкоди 25 038 грн. Оскільки страхової виплати не достатньо для покриття моральної шкоди, то решту моральної шкоди відповідно до ст. 1194 ЦК просить стягнути з обвинуваченого.

Сума на відшкодування моральної шкоди, яку з урахуванням збільшених позовних вимог потерпіла просить стягнути з обвинуваченого становить 610962 грн., виходячи з такого розрахунку: 108 (мінімальний розмір грошової компенсації) * 6000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) 25 038 грн. (що підлягають стягненню зі страхової компанії) 12 000 грн. (сума раніше добровільно виплачена обвинуваченим).

Просить також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3650 грн.

Потерпілий ОСОБА_12 пред`явив до обвинуваченого та до ПАТ «НАСК «Оранта» цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП загинула його мати ОСОБА_9 . Шкода, завдана йому, цивільними відповідачами не відшкодована.

Майнова шкода полягає в тому, що він поніс витрати в сумі 4801 грн. на поховання матері. Ці збитки є реальними збитками. На підставі ст. 1201 ЦК, ст. 3, ст. 22.1, ст. 23, ст. 27.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», потерпілий просить стягнути вказані збитки з страхової компанії.

Також злочином йому завдана моральна шкода.

На обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_12 посилається на те, завдані йому моральні страждання у зв`язку зі смертю матері не можливо виміряти, на відміну від матеріальних збитків. Він зазнав емоційні та душевні страждання, просить врахувати об`єктивну неможливість відновлення попереднього стану його життя, тяжкість втрати, суттєві зміни в емоційному та психічному стані.

Також на обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_12 посилається на висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 16.04.2021 р. № 74, згідно з яким орієнтовний рекомендований розмір грошової компенсації потерпілому за завдані психічні та фізичні страждання становить від 27 до 108 мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом (а.с.117-125 том 3).

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Тому вважає, що відповідно до ст. 27.3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен відшкодувати моральну шкоду, завдану йому смертю матері в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, а з урахуванням того, що його сестра також звернулась із позовом, то просить на його користь стягнути в межах страхового відшкодування з Страхової компанії половину цієї шкоди 25 038 грн. Оскільки страхової виплати не достатньо для покриття моральної шкоди, то решту моральної шкоди відповідно до ст. 1194 ЦК просить стягнути з обвинуваченого. З урахуванням збільшених позовних вимог (а.с. 141 том 3) ця сума становить 622962 грн., виходячи з такого розрахунку: 108 (мінімальний розмір грошової компенсації) * 6000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) 25038 грн. (що підлягають стягненню зі страхової компанії).

Просить також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3650 грн.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта», будучи належно повідомленим про час судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій повідомляє, що у разі доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 страхова компанія визнає обґрунтовані вимоги потерпілих (том 3 а.с. 42).

Обвинувачений щодо цивільних позовів зазначив, що погоджується з позовними вимогами, які пред`явлені до ПАТ «НАСК «Оранта». Позовні вимоги, пред`явлені до нього, визнає частково, а саме: позов ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди визнає, щодо втраченого заробітку позов ОСОБА_8 не визнає.

Розмір на відшкодування моральної шкоди, встановлений іншими потерпілими, вважає завищеним з огляду на усталену судову практику, тому ці суми на його переконання мають бути меншими, разом з тим, при визначенні розміру на відшкодування моральної шкоди покладається на розсуду суду. До того ж просить врахувати, що він не має таких значних коштів, і відшкодування моральної шкоди в таких розмірах є непосильним для обвинуваченого.

Процесуальні витрати понесені усіма потерпілими на правову допомогу визнає в повному обсязі.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих, суд враховує такі норми права:

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ст.1166 ЦК встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ст. 1201 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23.1 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Ст.24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності (ст.25 Закону).

Відповідно до ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Ст. 27.3. Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (ст. 27.4).

Згідно з ст.28 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що відповідно до ст.1166, ст.1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У п.6 Постанови зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, особою яка її завдала, і така шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, смертю близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) викладено висновок про те, що, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (п. 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI "Про страхування" шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд розглядає цивільний позов у межах заявлених позовних вимог та з урахуванням того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.5 ст.128 КПК, ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України).

Під час розгляду цивільних позовів встановлено наступне.

Обвинувачений є винним у вчиненні ДТП.

Відповідно до полісу № АО/572985 від 27.06.2019 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «Оранта»), на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована.

Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений 27.06.2019 року між ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК «Оранта» і який діяв на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100 000 грн.

Отже, відповідальність за заподіяння шкоди ОСОБА_4 має нести ПАТ «НАСК «Оранта» в межах ліміту відповідальності страховика, а різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування підлягає відшкодуванню зі страхувальника ОСОБА_4 .

Позов ОСОБА_7 слід задовольнити частково з таких підстав.

Майнова шкода, понесена потерпілим ОСОБА_7 на лікування, підтверджується фіскальними чеками, довідками КНП «Ратнівська ЦРЛ», копією медичної карти стаціонарного хворого, листками огляду та призначень (а.с. 54- 80, 86-87 т.1).

Витрати потерпілого на лікування підлягають відшкодуванню.

Однак розмір понесених потерпілим витрат на лікування підлягає зменшенню на розмір внеску в благодійну касу за препаратами для наркозу 155 грн., з урахуванням того, що даний платіж носить добровільний характер і не має відношення до шкоди, завданої діями обвинуваченого. Відтак, сума витрат на лікування, що підлягає стягненню на користь потерпілого становить 6597,73 грн. (6752,73 грн. -155 грн.)

Також на підставі ст.ст. 22, 1166, 1194, 1195 ЦК, ст.22, ст.ст.23-26,28 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_7 :

-майнова шкода заподіяна потерпілому як володільцю транспортного засобу, внаслідок пошкодження автомобіля «МАЗДА» в розмірі 21031,20 грн., оскільки вона підтверджується висновком експерта № 134 від 30.01.2020 р. (а.с.102 110 т.1), згідно з яким матеріальний збиток, даний власнику згаданого автомобіля внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, становить 21031,20 грн., а проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу буде значно перевищувати вартість самого автомобіля, що зумовлює економічну недоцільність проведення таких робіт;

-та втрачений потерпілим заробіток (дохід) внаслідок втрати загальної працездатності за результатом завданої шкоди його здоров`ю внаслідок ДТП, розрахунок якого здійснений відповідно до вимог вказаних норм права та ст. ст. 1195, 1197, 1198 ЦК, та з урахуванням розміру доходів потерпілого за відповідний період, підтверджений належними доказами і становить 5931, 56 грн.

Таким чином, на користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути витрати на лікування 6597,73 грн., втрачений заробіток 5931,56 грн. і вартість авто 21031,20 грн., які слід стягнути на підставі ст.1194 ЦК, ст.22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПАТ «НАСК «Оранта».

Витрати на проїзд родичів потерплого ОСОБА_7 на місце ДТП у розмірі 399,94 грн. (на підтвердження яких долучено чек № 3181 від 08.09.2019 року, за змістом якого було придбано паливно (бензин), котрий повернуто ОСОБА_14 , оскільки виїзд здійснювався саме його автомобілем) стягненню не підлягають, оскільки наданий для підтвердження цих витрат чек про купівлю пального не доводить факту його використаня саме для цієї мети.

Щодо витрат на придбання потерпілим мобільного телефона, то суду не надано доказів того, що вказаний телефон не підлягав відновлювальному ремонту внаслідок істотного пошкодження в ДТП. Таким чином в стягненні витрат на придбання мобільного телефона в сумі 3299 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 , суд виходить з того, що очевидним є те, що потерпілому завдано моральної шкоди вчиненим злочином. У зв`язку з отриманими травмами під час ДТП (тяжким тілесним ушкодженням), зокрема діями обвинуваченого, він лікувався, переніс хірургічну операцію, що кардинально змінило його повсякденне життя та відносини з оточуючим світом, було допущено порушення нормального способу життя потерпілого. Приймає суд до уваги й те, що потерпілий переніс стрес, для відновлення попереднього стану здоров`я потребується значний час. Факт заподіяння моральної шкоди підтверджується відповідним висновком експерта.

Суд визначає розмір на відшкодування моральної шкоди виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду а саме ОСОБА_4 , та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з огляду на наведені обставини, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 є стягнення на його користь 150 000 грн.

Моральна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого та страхової компанії в таких розмірах:

- з ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю, а саме 329,89 грн. (6597,73 грн. /витрати на лікування потерпілого/ : 100% х 5%),

- а решту моральної шкоди 135 670,11 грн. слід стягнути з обвинуваченого (150 000 грн. моральної шкоди 329,89 грн., що підлягають стягненню зі страхової компанії 14 000 грн., що сплачені обвинуваченим добровільно).

Позов ОСОБА_8 в частині відшкодування майнової шкоди слід задовольнити з таких підстав.

На підставі ст.ст. 22, 1166, 1177, 1194, 1195, 1198 ЦК, ст.ст. 23, 25 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню потерпілій втрачений нею заробіток (дохід) внаслідок втрати загальної працездатності за результатом завданої шкоди її здоров`ю внаслідок ДТП.

Також слід ураховувати, що у випадках, коли середньомісячний заробіток потерпілого, виходячи з якого встановлюється розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), є меншим від 5-кратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку згідно з вимогами ст.1197 ЦК обчислюється, саме виходячи з 5-кратного розміру мінімальної зарплати, а не фактичного за місцем роботи. Згідно з наданими потерпілою доказами її дохід є меншим від 5-кратного розміру мінімальної заробітної плати

Розрахунок втраченого заробітку потерпілою здійснений відповідно до вимог ст.1198 ЦК та з урахуванням розміру доходів потерпілої за відповідний період, підтверджений належними доказами (а.с. 149, т.1) і становить 33916,91 грн.

Оскільки суду не надано доказів на спростування наданого потерпілою ОСОБА_8 розрахунку, то суд виходить з наявних матеріалів та доказів і в межах заявлених позовних вимог. Тому на користь потерпілої з обвинуваченого слід стягнути 23696,22 грн. втраченого заробітку, а зі страхової компанії слід стягнути 10220,69 грн. втраченого заробітку.

Позов ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого на її корить 40 000 грн. на відшкодування моральної шкоди слід задовольнити, оскільки обвинувачений такі позовні вимоги визнає, визнання позову у в цій частині не суперечить закону, оскільки очевидним є те, що потерпілій завдано моральної шкоди вчиненим злочином, зокрема діями обвинуваченого, вона лікувалась (а.с.144-148 т.1), перенесла фізичні та моральні страждання, що кардинально змінило її життя та відносини з оточуючим світом, а також розмір позовних вимог відповідає принципам розумності та справедливості.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потеплілому моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю. Потерпіла вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої здоров`ю не ставить. Тому завдана потерпілій моральна шкода підлягає стягненню на її користь саме з обвинуваченого.

Позов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині відшкодування майнової шкоди слід задовольнити повністю з таких підстав.

Підлягає відшкодуванню на підставі ст.1201 ЦК потерпілій ОСОБА_11 завдана майнова шкода, пов`язана з спорудженням надгробного пам`ятника в розмірі 20400 грн., та завдана потерпілому ОСОБА_12 майнова шкода, пов`язана з похованням матері в розмірі 4801 грн., оскільки ці витрати підтверджені відповідними доказами (а.с. 177, 181, 206, 210 т.1).

На підставі ст.23, ст.27.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказані суми підлягають стягненню на користь потерпілих з Страхової компанії.

Позов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково з таких підстав.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 , суд виходить з того, що очевидним є те, що потерпілим завдано моральної шкоди вчиненим злочином. У зв`язку з отриманими травмами під час ДТП померла їхня мати. Приймає суд до уваги й те, що потерпіла і потерпілий як син і дочка покійної перенесли стрес, оскільки втрата близької, рідної людини (матері) спричинила глибокі душевні страждання і призвела до вимушених незворотних змін у їх житті. При цьому, суд враховує також ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що злочин вчинено необережними діями останнього, та його майновий стан, наявність постійного місця праці, наявність утриманців. Факт заподіяння моральної шкоди підтверджується відповідним висновком експерта.

Розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 суд визначає, виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду а саме ОСОБА_4 , та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з огляду на наведені обставини, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди потерпілим ОСОБА_12 і ОСОБА_11 є стягнення на їх користь по 200 000 грн.

Разом із тим, відповідно до ст. 27.3 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відтак, враховуючи, що вимоги про відшкодування шкоди, завданої смертю особи пред`явлено двома потерпілими - сином і дочкою померлої, то з ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає стягненню на користь кожного з цих потерпілих половина моральної шкоди від загального розміру, визначеного ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме в розмірі по 25038 грн. з розрахунку: 12 х 4173,00 грн. (МЗП станом на 07.09.2019 року) / 2.

З огляду на положення ст.1194 ЦК України, решта моральної шкоди потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підлягає відшкодуванню винуватцем ДТП - ОСОБА_4 , а саме в таких розмірах:

потерпілій ОСОБА_11 162962 грн., виходячи з такого розрахунку : 200000 грн. (загальна сума моральної шкоди одному потерпілому) 25 038 грн. (сума, стягнута зі страхової компанії) -12000 грн. (раніше сплачених потерпілій обвинуваченим).

потерпілому ОСОБА_12 - 174962 грн. (виходячи з такого розрахунку: 200 000 (загальна сума моральної одному потерпілому) 25 038 грн. (сума стягнута зі Страхової компанії).

Щодо посилання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на необхідність стягнення моральної шкоди в розмірі, вказаному у висновках експерта за результатами проведення судово-психологічних експертиз, то суд враховує, що висновок експертизи (як і жодні інші докази) не має для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Розмір стягнутої на користь потерпілих моральної шкоди має бути підтверджений належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні, і відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, призначеним з урахуванням матеріального та сімейного стану обвинуваченого, відповідати встановленим у справі обставинам.

Щодо стягнення коштів з цивільного відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», суд враховує наступне.

Ст. 62 КПК передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим кодексом. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.

Ст. 22 КПК регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Наведена норма узгоджується із ст.12 ЦПК якою передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Із матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду представник ПАТ «ПАТ «НАСК «Оранта» не реалізував надане йому законом право на подання до суду доказів та доведення своєї позиції чи на спростування доводів потерпілих. При розгляді справи суд виходить із тих доказів, що є в його розпорядженні.

Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих здійснені потерпілими процесуальні витрати, пов`язані з розглядом цивільних позовів як такі, що підтверджені належними документами та з урахуванням того, що такі вимоги визнаються обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 10 220 (десять тисяч двісті двадцять) грн. 69 коп. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 23696 (двадцять три тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 22 коп. майнової шкоди, 40 000 (сорок тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, та понесені потерпілою процесуальні витрати в розмірі 3800 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 33560 (тридцять три тисячі пятсот шістдесят) грн. 49 коп. майнової шкоди, та 329 (триста двадцять дев`ять) грн. 89 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 135670 (сто тридцять п`ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 11 коп. на відшкодування моральної шкоди та понесені потерпілим процесуальні витрати в розмірі 6650 грн.

У решті позову ОСОБА_7 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_12 4081 (чотири тисячі вісімдесят одну) грн. 00 коп. майнової шкоди, та 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 174962 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, та понесені потерпілим процесуальні витрати в розмірі 3650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) грн.

У решті позову ОСОБА_12 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_11 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. майнової шкоди, та 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 162962 (сто шістдесят дві тисячі дев`яносто дві) на відшкодування моральної шкоди, та понесені потерпілою процесуальні витрати в розмірі 3650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) грн.

У решті позову ОСОБА_11 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 48 068 (сорок вісім тисяч шістдесят вісім) грн. 70 коп. (том 2 а.с. 168, 181, 194, 200, том 3 а.с. 98, 112, 116).

Речові докази, що зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Старовижівського ВП ГУНП у Волинській області, в даний час - відділ поліцейської діяльності №1 (смт. Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, а саме:

автомобіль марки «MAZDA PREMACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща, - повернути ОСОБА_7 ;

автомобіль марки «FIAT DOBLO» р.н. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11.09.2019 р. на автомобіль марки «MAZDA PREMACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща (а.с.150 том 2) скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1