В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Жмеринського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000186 від 18 травня 2018 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з повною вищою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

Досудовим слідством ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в наданні службовій особі, а саме головному інженеру міського комунального підприємства (далі МКП) «Енергоресурс» ОСОБА_6 , неправомірної вигоди (6000 грн) за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, в даному випадку за підписання МКП акту виконаних робіт № 18 по договору № 22 про надання послуг щодо ремонту теплового лічильника в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Передав ОСОБА_3 неправомірну вигоду, як зазначає слідство, в особистих інтересах при створенні директором МКП ОСОБА_7 та вказаним головним інженером умов для одержання цієї неправомірної вигоди.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що між Жмеринським міським комунальним підприємством «Енергоресурс» в особі директора ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір №22, відповідно до умов якого останній зобов`язався виконати роботи по ремонту теплового лічильника у загальноосвітній школі №5 за адресою: вул. В.Короленка, 7 м. Жмеринка Вінницької області. Згідно з пунктом 2.4. вказаного договору, «Замовник» здійснює оплату на підставі двосторонніх актів виконаних робіт шляхом безготівкового перерахунку «Замовником» коштів на рахунок «Виконавця» не пізніше 10 календарних днів з дня підписання відповідних актів. У ході проведення вищезазначених ремонтних робіт директор МКП «Енергоресурс» ОСОБА_7 та головний інженер даного підприємства ОСОБА_6 , маючи можливість визначати виконавців підрядних робіт без проведення процедури державних закупівель, укладати з ними відповідні прямі договори, контролювати повноту виконання робіт, а також, володіючи правом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт, використовуючи службове становище, створили умови для одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_3 .
Так, з рахунку МКП «Енергоресурс» на розрахунковий рахунок ФОП « ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», 21 березня 2018 року перераховано грошові кошти в сумі 8720 грн за надання послуг по ремонту вказаного теплового лічильника. Після цього 24 березня 2018 року ОСОБА_3 у першій половині дня, за попередньою домовленістю з головним інженером МКП «Енергоресурс» ОСОБА_6 , зустрівся з останнім на території АЗС «ОККО» по вул. Київській, 32 в м. Жмеринка, де умисно, в особистих інтересах, передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 6000 грн за підписання з МКП «Енергоресурс» акту виконаних робіт №18 по договору №22 (без дати), про надання послуг щодо робіт по ремонту теплового лічильника в загальноосвітній школі №5 по вул. В.Короленка, 7 в м. Жмеринка Вінницької області.
Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України - надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині не визнає повністю і пояснює, що він 16 років займається ремонтом та встановленням теплових лічильників, і співпрацював з МКП «Енергоресурс» ще задовго до того, як там почали працювати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . В березні 2018 року його працівник відремонтував лічильник у 5-й школі в м.Жмеринка, і він надіслав рахунок до МКП на 8720 грн, з яких 3217,5 грн пішло на матеріали. Наступного дня, 22 березня 2018 року, МКП перерахувало йому грошові кошти. 23 березня 2018 року він зв`язався з ОСОБА_6 , щоб віддати акти виконаних робіт, домовились на 24 березня. Зустрілись на заправці «Окко», він передав акти виконаних робіт, вони випили по каві і розійшлись. ОСОБА_6 він не передавав 6000 грн, і взагалі ніяких грошових коштів ніколи не передавав.
Стаття 25 КПК України зобов`язує прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до статті 9 КПК України.
За правилами статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених у статті 91 КПК України, покладається на прокурора.
Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
В даному випадку сторона обвинувачення повинна довести, як це зазначено в обвинувальному акті, що начальник МКП «Енергоресурс» ОСОБА_7 та головний інженер підприємства ОСОБА_6 створили умови та схилили фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 до надання їм неправомірної вигоди, а ОСОБА_3 24 березня 2018 року, діючи в особистих інтересах, передав ОСОБА_6 таку неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 6000 грн.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, сторона обвинувачення посилається на такі докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме:
- витяг з ЄРДР №0000186 від 18 травня 2018 року, відповідно до якого фізична особа підприємець ОСОБА_3 впродовж 2017-2018 років передав неправомірну вигоду службовим особам МКП Енергоресурс Жмеринської міської ради за підписання актів виконаних робіт по наданим послугам (т.1 а.с.141, 199);
- рапорт слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 18 травня 2018 року про виявлення кримінального правопорушення, відповідно до якого під час досудового розслідування кримінального провадження №0000154 від 25 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 369 КК України, встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_3 впродовж 2017-2018 років передав неправомірну вигоду службовим особам МКП Енергоресурс Жмеринської міської ради за підписання актів виконаних робіт по наданим послугам (т.1 а.с.142);
- клопотання прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 19 липня 2018 року про дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, згідно з яким прокурор звернувся до слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області та просив надати дозвіл на використання в кримінальному провадження № 0000186 від 18 травня 2018 року результатів негласних слідчих (розшукових) дій, проведених у ході розслідування кримінального провадження №0000328 від 18 серпня 2017 року (т.1 а.с.143-146), а саме:
- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, результати якого зафіксовано у протоколі від 26 березня 2018 року №1475т/39/101-2018 та на диску для лазерних систем зчитування DVD-R інв.№108т від 1 лютого 2018 року, проведеного УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ Національної поліції України за дорученням №04/2/4-232 від 30 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області обл.№0-294т від 30 січня 2018 року, винесеної за результатами розгляду клопотання про проведення НСРД №04/2/4-213 від 29 січня 2018 року;
- аудіо-, відео контролю особи, результати якого зафіксовано у протоколі від 26 березня 2018 року №1479т/39/101-2018 та на диску для лазерних систем зчитування DVD-R інв.№918т від 15 грудня 2017 року, проведеного УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ Національної поліції України за дорученням №276т/24-2018 від 16 лютого 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області обл.№0-530т від 12 лютого 2018 року, винесеної за результатами розгляду клопотання про проведення НСРД №196т/24-2018 від 7 лютого 2018 року (т.1 а.с.143-146);
- витяг з ЄРДР №0000328 від 18 серпня 2017 року, відповідно до якого були внесені відомості до ЄРДР щодо обставин незаконного отримання службовими особами МКП «Енергоресурс» неправомірної вигоди від ряду підприємців за підписання ними актів виконаних робіт за договорами (т.1 а.с.147-153);
- ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року, якою надано дозвіл на використання вищевказаних результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій в цьому кримінальному провадженні (т.1 а.с.154-157);
- клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 17 липня 2018 року, відповідно до якого слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду щодо надання йому доступу до матеріалів кримінального провадження №0000328 від 18 серпня 2017 року (т.1 а.с.158);
- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 20 липня 2018 року, якою надано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000328 від 18 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною третьою статті 368 КК України та протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20 липня 2018 року, в ході якого було вилучено копії 24 документів з кримінального провадження №0000328 від 18 серпня 2017 року (т.1 а.с.159-162);
- копію протоколу огляду житла ОСОБА_3 від 24 березня 2018 року, під час якого було вилучено ряд договорів та актів здачі-прийому робіт ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» за 2016 та 2017 роки (т.1 а.с.163-164). Огляд було проведено з дозволу ОСОБА_3 (т.1 а.с.165);
- копію протоколу огляду автомобіля, належного ОСОБА_6 від 24 березня 2018 року, під час якого було вилучено, зокрема, акт №18 Здачі-прийому робіт по договору на суму 8720 грн, підписаний в односторонньому порядку ФОП ОСОБА_3 в 2-х примірниках по 1-му арк. кожен, договір №22 Про надання послуг між ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» в особі ОСОБА_7 , підписаний одноособово ФОП ОСОБА_3 в 3-х екземплярах по 1-му арк. кожен та рахунок №6 на суму 8720 грн, підписаний ФОП ОСОБА_3 на 1-му арк. (т.1 а.с.166-167);
- копію ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 30 березня 2018 року про надання дозволу на обшук автомобіля, належного ОСОБА_6 , під час якого було вилучено, зокрема, акт №18 Здачі-прийому робіт по договору на суму 8720 грн, підписаний в односторонньому порядку ФОП ОСОБА_3 в 2-х примірниках по 1-му арк. кожен, договір №22 Про надання послуг між ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» в особі ОСОБА_7 , підписаний одноособово ФОП ОСОБА_3 в 3-х екземплярах по 1-му арк. кожен та рахунок №6 на суму 8720 грн, підписаний ФОП ОСОБА_3 на 1-му арк. (т.1 а.с.168-169);
- копію ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 3 квітня 2018 року, згідно з якою було накладено арешт на вищевказані вилучені документи (т.1 а.с.170-171);
- копії цих вилучених документів (т.1 а.с.174-178);
- копії договорів та актів між ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» за 2016, 2017 роки (т.1 а.с.172-173, 179-188);
- копію протоколу огляду від 24 березня 2018 року, під час якого у ОСОБА_7 було вилучено мобільні телефони з сім-картками та грошові кошти в сумі 18700 грн та 3000 грн (т.1 а.с.189-191);
- копію ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 3 квітня 2018 року, якою накладено арешт на вилучені під час огляду у ОСОБА_7 мобільні телефони з сім-картками та грошові кошти в сумі 18700 грн та 3000 грн (т.1 а.с.192-193);
- повідомлення від 26 червня 2018 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій (т.1 а.с.198);
- постанову слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області від 23 липня 2017 року про визнання документів, які були вилучені під час проведення тимчасового доступу в прокуратурі Вінницької області речовими доказами у кримінальному провадженні 0000186 від 18 травня 2018 року (т.1 а.с.200-202);
- документи, що характеризують особу ОСОБА_3 (т.1 а.с.194-197).
В ході судового провадження ухвалою суду від 11 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора про надання тимчасового доступу до матеріалів негласних слідчих розшукових дій з іншого кримінального провадження (т.1 а.с.213).
Прокурором на виконання цієї ухвали 4 вересня 2020 року у судовому засіданні надано суду копії протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 26 березня 2018 року та аудіо диск з записами розмов обвинуваченого з іншими особами (т.2 а.с.13-21), а також протокол про результати аудіо- відео контролю особи від 26 березня 2018 року (т.2 а.с.22-24).
Дослідження цих доказів було проведено за клопотанням прокурора у судовому засіданні в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які заперечили твердження прокурора щодо передачі їм ОСОБА_3 грошових коштів при викладених прокурором обставинах та при будь-яких обставинах взагалі. При прослуховуванні у судовому засіданні цих аудіо дисків ніяких розмов про вимагання передачі грошових коштів, намір це зробити, передачу грошових коштів судом не встановлено.
Крім того, в судовому засіданні судом було безпосередньо досліджено докази, представлені стороною захисту, а саме:
- показання свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні надав показання, що дійсно між МКП «Енергоресурс», директором якого він являється, та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено договір щодо ремонту теплового лічильника в загальноосвітній школі №5 в м. Жмеринка. Це звичайні господарські відносини. Він виконав роботу, підприємство оплатило. Жодної неправомірної вигоди у зв`язку з виконанням вказаних договорів ОСОБА_7 від ОСОБА_3 не вимагав та ніколи не отримував;
- показання свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні надав показання, що між МКП «Енергоресурс» та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено договір щодо ремонту теплового лічильника в загальноосвітній школі №5 в м. Жмеринка. Про передачу будь-якої неправомірної вигоди на користь ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 за підписання актів виконаних робіт по цих договорах не йшлося. Ніяких грошових коштів він від ОСОБА_3 не отримував і ніколи не вимагав;
- показання свідка ОСОБА_9 найманого працівника ОСОБА_3 , який у судовому засіданні надав показання, що він дійсно за вказівкою ОСОБА_3 20 березня 2018 року виїжджав в Жмеринку, де проводив аварійні роботи по ремонту теплового лічильника в ЗОШ № 5.
Перед закінченням судового слідства стороною захисту надано копії оперативного журналу МКП «Енергоресурс», видаткових накладних, рахунків-фактур, наказу-розпорядження, які свідчать про господарські відносини між обвинуваченим та підприємством та виконання ОСОБА_3 певних робіт, в тому числі і в березні 2018 року, по замовленню МКП «Енергоресурс» (т.2 а.с.33-42).
Досліджуючи та аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд констатує, що
- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань складаються слідчим та прокурором, в них реєструються, зокрема, кримінальні правопорушення (провадження) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження. Держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України, тобто сторона обвинувачення. А тому відомості про злочини, викладені у цих витягах, не можуть бути доказом їх вчинення (т.1 а.с.141, 147-153, 199);
- рапорт слідчого від 18 травня 2018 року про виявлення кримінального правопорушення є висновком сторони обвинувачення, а тому не може бути доказом його вчинення (т.1 а.с.142);
- клопотання прокурора відділу прокуратури Вінницької області від 19 липня 2018 року про дозвіл на використання результатів негласних (розшукових) дій, а також інші документи слідчого і прокурора під час досудового слідства є документами досудового слідства, складеним стороною обвинувачення, свідчать про правомочність вчинення процесуальних дій, а тому не можуть бути доказами вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину (т.1 а.с.143-146, 158, 198, 200-202);
- копія протоколу огляду житла ОСОБА_3 від 24 березня 2018 року, під час якого було вилучено ряд договорів та актів здачі-прийому робіт ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» за 2016 та 2017 роки, свідчить про звичайні господарські відносини між цими особами, і не свідчить про створення умов для одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_3 та передачу обвинуваченим будь-кому такої неправомірної вигоди (т.1 а.с.163-165);
- копія протоколу огляду автомобіля, належного ОСОБА_6 від 24 березня 2018 року, під час якого були вилучені документи господарської діяльності підприємства, не свідчить про створення умов для одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_3 та передачу обвинуваченим будь-кому такої неправомірної вигоди (т.1 а.с.166-167);
- відомості, викладені в ухвалах слідчих суддів щодо винуватості ОСОБА_3 , не можуть бути доказом вини останнього відповідно до положень закону (т.1 а.с.154-157, 159-162, 168-169, 170-171, 192-193);
- копії договорів та актів між ФОП ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс» за 2016, 2017 роки свідчать про звичайні господарські відносини між цими особами, а не про створення умов для одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_3 та передачу обвинуваченим будь-кому такої неправомірної вигоди (т.1 а.с.172-173, 179-188);
- копія протоколу огляду від 24 березня 2018 року, під час якого у ОСОБА_7 було вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 18700 грн та 3000 грн, не підтверджує версію слідства про отримання ним цих коштів від ОСОБА_3 , оскільки доказів цього (номінали купюр, їх номери, інші документи щодо контролю за вчиненням злочину) сторона обвинувачення не надала (т.1 а.с.189-191);
- відомості у протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 26 березня 2018 року та на аудіо диску з записами розмов обвинуваченого з іншими особами, а також у протоколі про результати аудіо- відео контролю особи від 26 березня 2018 року не підтверджують позицію сторони обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України. В прослуханих у судовому засіданні розмовах не йдеться про отримання будь ким чи передачу обвинуваченим будь кому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів. Посилання прокурора на ці розмови, які, на його думку, окремо ні, а у комплексі з іншими доказами підтверджують винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, є припущенням, на яких не може базуватись обвинувачення.
Оцінюючи перелічені вище докази у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши представлені сторонами кримінального провадження докази, перевіривши доводи учасників процесу, вияснивши у них, чи всі докази вони подали на підтвердження своїх доводів, суд прийшов до переконання щодо недоведеності обвинувачення відносно ОСОБА_3 щодо вчинення ним злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, з огляду на таке.
Згідно з приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також, відповідно до частини другої статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, суд, згідно з частиною шостою статті 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
При аналізі доказів сторін кримінального провадження суд керуються вимогами кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно з приписами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає їх такими, оскільки вони чіткі, тотожні, послідовні, свідки у судовому засіданні свідчили про факти, які вони сприймали особисто і безпосередньо. Стороною обвинувачення під час судового слідства не надано репутаційних доказів щодо цих свідків.
Показання свідка ОСОБА_9 ні прямо, ні опосередковано не стосуються інкримінованого стороною обвинувачення злочину; відомості, які він виклав у судовому засіданні, ніким не оспорюються, стосуються виконання робіт по договору, а тому не приймаються судом до уваги як доказ, який обвинувачує чи виправдовує ОСОБА_3 ..
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).
Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17).
Зі змісту наданих стороною захисту документів та відеоматеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій неможливо безсумнівно встановити, що обвинувачений передав свідку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 грн, які до того ж досудовим слідством не були виявлені та вилучені, що позбавило суд можливості ідентифікувати та дослідити грошові кошти як предмет неправомірної вигоди, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України.
Разом з тим суд зазначає, що стороною обвинувачення умовою надання обвинуваченим неправомірної вигоди допитаним судом свідкам вказано створення умов цими свідками з використанням свого службового становища. Тобто, ці службові особи створили якісь умови для того, щоб обвинувачений передав їм грошові кошти, таким чином фактично вимагаючи ці кошти. Однак далі сторона обвинувачення констатує, що обвинувачений передав неправомірну вигоду умисно в особистих інтересах.
Отже, досудовим слідством установлено, що обвинувачений діяв під примусом в особистих інтересах, що є взаємовиключними обставинами.
Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з пунктом 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), пункт 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Отже, на думку суду, у судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом доведена не була.
Суд, перевіряючи на предмет допустимості дані, які містяться в письмових доказах, долучених до матеріалів кримінального провадження, виходить з таких вимог кримінального процесуального закону та, аналізуючи їх зміст, приходить до таких висновків.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Прокурор у судовому засіданні посилається на досліджені судом докази сторони обвинувачення як докази вчинення обвинуваченим злочину. Водночас конкретизувати, який саме доказ про що саме доводить не зміг, заявляючи, що самі по собі досліджені у судовому засіданні докази не свідчать про вчинення злочину ОСОБА_3 , а всі докази в сукупності прямо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України. Водночас таку сукупність не розкрив.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечує факт передачі ОСОБА_6 будь-яких грошових коштів за підписання актів виконаних робіт. Заперечують факт отримання від обвинуваченого ОСОБА_3 таких грошових коштів свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Інших доказів, які б підтверджували факт передачі і отримання неправомірної вигоди, досудовим слідством не надано.
Тобто факт надання обвинуваченим ОСОБА_3 неправомірної вигоди за підписання акту виконаних робіт не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.
Суд безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що досліджені докази не доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, було вчинене. Тобто за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом кримінального провадження встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений, взагалі не мало місця.
Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень частини першої статті 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку відповідно до вимог положень процесуального закону, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_3 на підставі пункту 1 частини першої статті 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений частиною першою статті 369 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , був вчинений.
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатує, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Отже, Конвенція проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з ким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський Суд з прав людини засвідчив у своїх рішеннях у справах «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 8 лютого 1996 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовими доказами по кримінальному провадженню є копії документів, які слід зберігати при судовому провадженні (т.1 а.с.163-194).
Керуючись статтею 62 Конституції України, статтями 370, 373, 374 КПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю обвинувачення.
Речові докази, а саме копії документів, які вилучені під час проведення тимчасового доступу в прокуратурі Вінницької області із кримінального провадження № 0000328 від 18 серпня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених частиною третьою статті 191, частиною третьою статті 368 КК України, і які передані суду прокурором і знаходяться в матеріалах судового провадження (т.1 а.с.163-194), а саме : протокол огляду квартири АДРЕСА_2 від 24 березня 2018 року, дозвіл ОСОБА_3 на проведення огляду від 24 березня 2018 року, протокол огляду автомобіля «Мітсубісі лансер» ОСОБА_6 від 24 березня 2018 року, ухвала слідчого судді від 30 березня 2018 року про надання дозволу на обшук автомобіля ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді від 3 квітня 2018 року про накладення арешту на вилучені під час обшуку автомобіля ОСОБА_6 документи, акт № 42 від грудня 2017 року про оплату робіт, перелік об`єктів до договору від 7 грудня 2017 року, акт № 18 від 2018 року здачі-прийому виконаних робіт, акт № 18 від 2018 року здачі-прийому виконаних робіт, договір № 22 про надання послуг від 2018 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», договір № 22 про надання послуг від 2018 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», рахунок № 6 від 2018 року на суму 8720 грн, договір № 62 від 7 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», акт № 27 від вересня 2017 року здачі-прийому робіт по договору, договір надання послуг № 45 від 20 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», перелік об`єктів до договору від 1 березня 2017 року, акт № 16 від 14 березня 2017 року здачі-прийому виконаних робіт, договір № 17 від 1 березня 2017 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», видаткова накладна № 5/1 від 7 червня 2016 року на суму 4995 грн, акт № 8 від 2016 року здачі-прийому робіт по договору, договір № 8 від 4 січня 2016 року між ОСОБА_3 та МКП «Енергоресурс», протокол огляду двору будинку АДРЕСА_3 від 24 березня 2018 року, ухвала слідчого судді від 3 квітня 2018 року про накладення арешту на вилучені у ОСОБА_7 грошові коштів та мобільний телефон, довідка № 1428 від 30 травня 2018 року ВОНД «Соціотерапія» відносно ОСОБА_3 та інших осіб, зберігати при матеріалах судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження можуть у суді отримати копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_10