Справа № 455/1570/17
Провадження № 1-кп/455/12/2021
ВИРОК
Іменем України
19 липня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 від 05.12.2017 року, та за №0000390 від 09.07.2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Старий Самбір Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, судимості не має, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.185 КК України,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 03.12.2017 року, приблизно о 00 годині 15 хвилин, перебуваючи у нетверезому стані, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов на обгороджене подвір`я ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , де проник у приміщення стайні, звідки таємно викрав два господарські мішки, наповнені брухтом міді, загальною вагою, близько 50 кг, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 7550,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до іншого приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 , 03.07.2018 року, близько 19 години 00 хвилин, повторно, зайшов в приміщення літньої кухні, яка розташована на території будинкового володіння в АДРЕСА_3 , та яка належить ОСОБА_6 , з метою позичити гроші у ОСОБА_6 , однак, побачивши кошти в сумі 500,00 гривень, однією купюрою, які залишила онука ОСОБА_6 ОСОБА_7 , в полиці кухонного гарнітуру, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинивши дверцята кухонного гарнітуру, які були привідкриті, викрав вказані кошти, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 , 06.07.2018 року, близько 20 години 00 хвилин, повторно, зайшов в приміщення літньої кухні, яка розташована на території будинкового володіння в АДРЕСА_3 , та яка належить ОСОБА_6 , з метою позичити гроші у ОСОБА_6 , однак, побачивши кошти в сумі 500,00 гривень, однією купюрою, в полиці кухонного гарнітуру, які залишила онука ОСОБА_6 ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинивши дверцята кухонного гарнітуру, які були привідкриті, викрав вказані кошти, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, надав пояснення, аналогічні, викладеним обставинам в обвинувальних актах, додатково пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальних актах, оголошеними прокурором, а також пояснив, що він на початку грудня 2017 року, вночі, зайшов на подвір`я в нетверезому стані, де з приміщення стайні виніс два мішки, наповнені брухтом міді, які хотів здати на металолом. Поліція вилучила лише один мішок, де другий мішок не пам`ятає, бо перебував в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того пояснив, що на початку 2018 року, а саме 03.07.2018 року він зайшов до будинку бабусі ОСОБА_8 ОСОБА_6 , в якої хотів позичити гроші. Зайшовши в літню кухню, яка була відчиненою, побачив 500 гривень, які взяв собі. 06.07.2018 року він знову зайшов до ОСОБА_6 , щоб позичити гроші, однак в приміщенні літньої кухні знову побачив 500 гривень, які взяв собі. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів, про що подав письмову заяву.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 07.07.2021 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив судове засідання у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України проводити без його участі, наслідки неявки в судове засідання йому відомі. Крім цього, не заперечує визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, розуміє зміст обставин та те, що у цому випадку буде позбавленим права оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, шкода йому відшкодована в повному об`ємі в сумі 7500 гривень, вилучені у нього речові докази (мідь) просить повернути в порядку, передбаченому КПК України (а.с.124).
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи №455/1570/17 (а.с.112) знаходиться заява потерпілої ОСОБА_7 в якій вона просить кримінальне провадження слухати без її участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, наслідки неявки в судове засідання їй відомі, щодо міри покарання обвинуваченому, то покладається на думку суду.
З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінальних правопорушень (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднану з проникненням у інше приміщення та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується добре, неодружений, в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, враховуючи розмір викраденого, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, у межах, визначених санкціями ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Відтак, слід остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та з врахуванням вимог ст. 76 КК України, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 до відбуття покарання визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке перебувало на розгляді в Старосамбірському районному суді Львівської області не обирався.
Речовий доказ один господарський мішок білого кольору, який до половини наповнений брухтом міді загальною вагою 15.9 кг, який знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Старосамбірського відділення поліції, що підтверджується квитанцією №891, повернути за належністю ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1