ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/746/21 Номер провадження 11-кп/814/693/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 20.03.2019 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

задоволено клопотання та звільнено його умовно-достроково на 7 місяців 2 дні від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2019.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що засуджений за період відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивної сторони, стягнення погашені у встановленому законом порядку, має 3 заохочення, сумлінно відноситься до праці, вказані завдання виконує вчасно і якісно.

Відповідно до характеристики виданої БВК № 16, встановлено, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно - достроково.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі отримав 3 заохочення.
Окрім того, в грудні 2019 та квітні 2020 років допускав порушення режиму утримання, за що на останнього накладалися стягнення та погашені лише в листопаді 2020 року.
Вважає, що вказана кількість заохочень, їх періодичність накладення свідчить про нестабільну поведінку засудженого, і не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку та те, що останній довів своє виправлення.
Також звертає увагу, що з початку відбування покарання засуджений характеризувався негативно, та згідно матеріалів установи останньому на комісії відмовлено в заміні покарання більш м`яким та умовно-достроковому звільненні.
Окрім цього, засуджений залучався в установі до оплачуваних робіт лише в жовтні та листопаді 2020 року, тобто всього два місяці.
Зазначає, що ураховуючи тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання, особисте ставлення засудженого в сукупності, неможливо прийти до висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки його характеристика та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених. ОСОБА_7 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції дослідив дані про особу засудженого в їх сукупності, проте не надав їм належної оцінки.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо недоведеності засудженим ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Так, при вирішенні питання можливості умовно-дострокового звільнення, суд має враховувати дані про особу засудженого протягом всього строку відбування покарання в цілому, що сприятиме найбільш повному та об`єктивному сприйняттю змін в поведінці засудженого, та дозволить встановити чи дійсно засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення чи тільки став на шлях виправлення.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_7 , останній в місцях позбавлення волі перебуває з 09.11.2018.

З 13.11.2018 перебував в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно, за порушення вимог режиму утримання мав 2 стягнення, заохочень не мав.

З 12.06.2019 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)». Був працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу, за час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, порушення вимог встановленого порядку відбування покарання допускав, але стягнення не накладалися. На теперішній час характеризується позитивно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 3 рази рішенням комісії.

Отже ОСОБА_7 має 3 заохочення від 30.09.2019, 30.11.2020, 26.02.2021, та 2 стягнення від 24.12.2019 за відлучення від маршруту слідування, від 29.04.2020 за самовільне закриття камери відео нагляду.

З огляду на викладене, поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання не є сумлінною, оскільки ОСОБА_7 хоча і отримував заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, проте одразу ж вчиняв порушення, за одне з яких був поміщений до карцеру на 5 діб.

Про порушення ОСОБА_7 порядку відбування покарання свідчить і надана характеристика від 25.03.2021, однак зазначено про те, що стягнення на нього за такі порушення не накладались.

Відсутні також відомості про сумлінне ставлення до праці засудженого, оскільки ОСОБА_7 , як вбачається з довідки про доходи (а.с. 12), працював лише у жовтні та листопаді 2020 року.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4