Справа № 199/7955/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000297, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2021 року адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаною скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000297 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що кримінальне провадження закрито на підставі неповноти досудового розслідування, помилкового тлумачення посадовою особою законів та неправильної оцінки доказів, а тому постанова винесена передчасно, із порушенням норм матеріального та процесуального закону, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

В судове засідання скаржник та її представник не з`явились, матеріали скарги містять клопотання представника скаржника про проведення судового розгляду у їх відсутність, просить задовольнити заяву в повному обсязі.

Дніпропетровська місцева прокуратура №1, дізнавач сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області до суду не з`явилися, сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлено, що в провадженні СД АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало на розгляді кримінальне провадження за №0000297, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2020 року кримінальне провадження №0000297 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Постанова мотивована тим, що оскільки на особа орендодавця не встановлена, на момент розгляду заяви потерпілої про кримінальне правопорушення, встановити наявність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, зокрема наявність прямого умислу, який передбачає встановлення наміру злочинця в момент правомірної передачі грошових коштів за договором оренди нерухомого майна не повертати їх взагалі, розпорядившись ними на свій розсуд та обернути на свою користь та бажання вчиняти вищезазначені дії, неможливо. Крім того, дізнавач у спірній постанові послався на те, між потерпілим та невстановленою особою з приводу оформлення договору оренди будинку фактично склалися цивільно-правові відносини, що випливають із зобов`язань оренди житла. Викладене зумовило висновок дізнавача про відсутність у зверненні потерпілої ознак складу кримінального правопорушення.

Вказану постанову було отримано представником 08 лютого 2021 року простою кореспонденцією без трек-номеру, що підтверджується наданою копією конверта.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Нормою ч.4 ст.284 КПК України визначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом ст.ст.92, 93, 225, 237 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за загальним правилом покладається на слідчого та прокурора, які здійснюють збирання доказів в тому числі шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, різновидом яких є допит свідка та огляд (місцевості, приміщення, речей).

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000297 в контексті наведених вище норм кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість такої скарги та необхідність її задоволення з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту матеріалів скарги, зокрема змісту спірної постанови, висновки дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення ґрунтуються лише на оцінці ним первинних пояснень потерпілої, наданих нею при зверненні до органу досудового розслідування, без подальшого повноцінного допиту потерпілої, без проведення перевірки заявлених нею фактів, зокрема без проведення необхідних оперативно-розшукових заходів. Такі заходи повинні були бути спрямовані на встановлення вказаних потерпілою осіб орендодавця, свідків, дійсного власника нерухомого майна будинку, з приводу виконання договору оренди якого виникли обставини, що стали підставою для звернення потерпілої до правоохоронного органу. Такі особи дізнавачем невстановлені, не допитані, а відтак твердження потерпілої належної та повної оцінки на достовірність не отримали. Відтак, дізнавачем не здійснено належного аналізу та перевірки фактів викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не визначено склад правопорушення, що в сукупності вочевидь ставить під сумнів всебічність, повноту та ретельність проведення досудового розслідування, а отже вказує на передчасність винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Нормою ст.40-1 КПК України встановлено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), проте слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно без проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000297, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч. 1 КК України, скасувати.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1