ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/482/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2389/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 засуджений за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 звернувся до районного суду з клопотанням застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання

Обґрунтовуючи своє рішення, судом вказано, що засуджений відбуває покарання за вчинення проступку, характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, за час відбування покарання не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та заохочувався 5 разів адміністрацією установи лише з метою стимулювання правослухняної поведінки, працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи у роботі не проявляє, тому вказані обставини не є цілком переконливими для суду, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року та задовольнити його клопотанняпро умовно дострокове звільнення від відбування покарання, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї вимог ОСОБА_7 посилається на те, що він має позитивну характеристику, 5 заохочень, підтримує зв`язки з близькими, оплачує щомісяця позов.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, що наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2020 року, задоволено клопотання ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КПК України, відносно ОСОБА_7 та постановлено вважати останнього засудженим за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України та визначено покарання за вироком за цим вироком у виді 5 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів до покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03.04.2018, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку покарання - 18 грудня 2017 року; кінець строку покарання 18 грудня 2021 року.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики наданої державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» засуджений за час відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень має; з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи 5 разів, порушення умов тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався; працевлаштований у майстерню установи на дільницю з виготовлення одноразових капців; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи у роботі не проявляє; до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Крім того, за висновком зазначеної характеристики - ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України передчасно.
Відповідно до ч.2ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Однак, згідно з довідки про заохочення засудженого, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що з п`яти зароблених заохочень, чотири засудженим отримані виключно в 2020 році, при чому через кожні три місяці. При тому, як в 2021 році темп виправлення ОСОБА_7 знову знизився та він не отримав за теперішній рік жодного заохочення.
З огляду на викладене в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи засудженого, які були подані суду, не містять достатнього підтвердження, що засуджений не є суспільно-небезпечним та готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм та правил поведінки.
Посилання засудженого в апеляційній скарзі, на те що він має позитивну характеристику, наявністю ним зароблених 5 заохочень, підтримує зв`язки з близькими, оплачує щомісяця позов, взято колегією суддів до уваги, однак це не є підставою для умовно-дострокового звільнення.
Окрім того, ОСОБА_7 був неодноразово судимий, а саме 6 разів, за скоєння крадіжок, розбійних нападів, грабежів , спричинення тяжких тілесних ушкоджень та відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, яка має стійку кримінальну спрямованість на систематичне скоєння різноманітних злочинів .

Таким чином, висновки суду на час розгляду клопотання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягли б за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді