№705/1266/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 22.01.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городецьке Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

1) 21 червня 2010 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік;

2) 09 липня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі за вироком Уманського міськрайонного суду від 21 червня 2010 року та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; 10 березня 2016 року звільнений із Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 59) згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року по відбуттю терміну покарання;
3) 01 липня 2020 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення та перевиховання не став і скоїв новий умисний злочин, а саме:

22 січня 2020 року близько 17-ої години, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, в ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переріс в бійку, з метою вбивства, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс йому близько 5-6 ударів руками в область обличчя, після чого повалив останнього на підлогу та наніс йому близько п`яти ударів ногами по тулубу та невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів в область голови, після чого, розуміючи, що шия людини є життєво важливим органом, з метою спричинення смерті, взяв зі столу кухонний ніж та двічі провів лезом кухонного ножа по шиї потерпілого та наніс йому ще два удари кухонним ножем в область шиї, в результаті чого, згідно висновку експерта № 05-7-02/39 від 13 березня 2020 року, спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран шиї з ушкодженням правої зовнішньої та загальної сонних артерій, що в своєму перебігу ускладнились зовнішньою кровотечою та геморагічним шоком, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, від яких настала смерть ОСОБА_7 , та перелому 3, 4 ребер справа по колото-груднинній лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Після цього, з метою приховання слідів вчиненого злочину, підпалив труп ОСОБА_7 та покинув місце скоєння злочину. В результаті дії відкритого полум`я, відповідно до висновку експерта № 05-7-02/39 від 13 березня 2020 року, в ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: в правій та лівій лобно-скронево-тім`яних ділянках м`які покрови щільні сіро-коричнево-чорні з прогоранням шкіри та прилеглих м`яких тканин до апоневроза та кісток склепіння черепа, над зовнішнім краєм лівої брови щільноподібний дефект, обгорання м`яких тканин зовнішнього носу, повік, губ, вушних раковин до сіро-коричневого-чорного кольору, в ділянці передньо-бічної поверхні правого плечового суглобу в ділянці м`яких тканин лівого плеча від верхньої третини до нижньої третини передпліччя по передньо-бічним та заднім поверхням м`які тканини сіро-коричнево-чорні, ущільнені, обгорілі до м`язів; м`які тканини правого плеча від верхньої третини до середньої третини передпліччя по передньо-зовнішнім та задньо бічним поверхням сіро-коричнево-чорні, ущільнені, з обгоранням до підшкірно-жирової клітковини; зліва в ділянці передньо-бічної поверхні грудної клітки від середньо-ключичної до задньо-пахвинної лінії обгорання шкіри та підшкірно-жирової клітковини; обгортання бічного фланку живота зліва на ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що мав умисел на вбивство потерпілого, мотивів свого вчинку пояснити не зміг, вказав, що багато випив і все відбулося швидко, щиро розкаявся, від дачі показів по суті відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 був безхатьком, із 2015 року перебував на обліку у Центрі обліку бездомних осіб Уманської міської ради, де йому відновили паспорт та допомогли оформити пенсію по інвалідності. Після того, як у ОСОБА_7 з`явилися кошти, останній пішов проживати на окрему квартиру. Про його вбивство представник потерпілого дізнався із запиту поліції, який надійшов на адресу Центру. Обставини скоєного злочину, а також відомості про особу, яка його вчинила, йому не відомі. З обвинуваченим не знайомий.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши ОСОБА_6 наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення - злочину, що викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення частини третьої статті 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується заслуховуванням показів представника потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_6 , у судовому засіданні не добуто.
З огляду на вищевикладене, суд, заслухавши покази представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його діївірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, обвинувачений та захисник просили призначити мінімальний строк покарання);
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких;
- особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив (неприязні відносини) і мету (позбавлення особи життя), спосіб (два проведення лезом кухонного ножа по шиї потерпілого та нанесення останньому двох ножових ударів в область шиї, чому передували нанесення ударів руками по обличчю і ногами в область голови та по тулубу потерпілого), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (смерть особи);
- поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій, який з метою приховання слідів вказаного злочину підпалив труп ОСОБА_7 ;
- особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості; вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин; визнав свою вину; щиро розкаявся;за місцем проживання характеризується позитивно; не працює; є неодруженим; будь-яких осіб на утриманні, в розумінні закону, не має; на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
При цьому, суд зважає на те, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2020 року, який набрав законної сили 18 серпня 2020 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, обвинувачений вчинив 22 січня 2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Частинами першою третьою статті 70 КК України встановлено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.
За вищевикладених обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання за кримінальне правопорушення (злочин), вчинений до постановлення попереднього вироку (ч. 1 ст. 115 КК України), після чого, за правилами частини четвертої статті 70 КК України, призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, встановлених новим та попереднім вироками.
Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_6 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини.
Обставинами, передбаченими статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив, що має місце відносно ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, а також вчинення кримінального правопорушення (злочину) в стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, суд дійшов висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення - злочину, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
З огляду на вищевикладене, враховуючи думку представника потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що обвинувачений повинен відповідати за скоєне, при цьому свою пропозицію щодо конкретної міри покарання не висловив, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, за якою він обвинувачується, пов`язане з реальним позбавлення волі.
Після цього, за правилами частини четвертої статті 70 КК України, призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, встановлених новим вироком та попереднім вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2020 року.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України,та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження був затриманий 22 січня 2020 року о 23 годині 00 хвилин.
На даний час міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обрана, однак ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 від 24 січня 2020 року до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами Уманського міськрайонного суду Черкаської області та Черкаського районного суду Черкаської області, в тому числі востаннє, до 30 березня 2021 року включно. Клопотання прокурора про продовження строку дії вказаного запобіжного заходу від 19 березня 2021 року за заявою останнього протокольною ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року залишено без розгляду.
Разом з тим, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_6 тимчасово залишено в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на час розгляду даного кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли.
Водночас, враховуючи, що обвинувачений засуджується до покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд вважає необхідним тимчасово залишити його в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі частини четвертої статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2020 року за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 22 січня 2020 року.
До набрання вироком законної сили тимчасово залишити ОСОБА_6 в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- чоловічу куртку світло-коричневого кольору; штани чоловічі, виготовлені з тканини бурого кольору, черевики чорного кольору, які були добровільно видані гр. ОСОБА_9 23 січня 2020 року, - повернути останньому за належністю;
- запальничку чорного та жовтого кольору, яку було добровільно видано гр. ОСОБА_6 23 січня 2021 року, - знищити, знявши арешт з вказаного майна;
- куртку синього кольору, штани чоловічі, виготовлені з джинсової тканини, шкіряний ремінь чорного кольору, черевики світло-коричневого кольору, які було вилучено при затриманні гр. ОСОБА_6 , - повернути останньому за належністю, знявши арешт з вказаного майна;
- пожежне сміття, поміщене до сейф-пакету ГСУ НПУ № 7040244, фрагменти обгорілої футболки білого кольору, залишки обгорілого посуду, ніж, змиви речовини бурого кольору з підлоги будинку, які було виявлено та вилучено в ході проведення ОМП 22 січня 2020 року по вул. Дем`яна Бєдного, 3, в м. Умань Черкаської області, поміщені до сейф-пакету ГСУ НПУ № INZ 3002806, - знищити, знявши арешт з ножа та фрагментів обгорілої футболки білого кольору;
- залишки жіночої кофти чорного кольору, залишки чоловічого светра синього кольору, залишки чоловічої кофти сірого кольору в смужку, залишки чоловічого светра чорного кольору, чоловічі штани синього кольору, чоловічі спортивні штани синього кольору, жіночу футболку жовтого кольору, куртку червоного кольору, куртку чорного кольору, пару чоловічих шкарпеток чорного кольору, які було вилучено в ході огляду трупа ОСОБА_7 23 січня 2020 року, - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1