Справа № 740/5992/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/293/21
Категорія - ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.06.2019 року близько 09-ї години 35 хвилин ОСОБА_6 знаходився разом з потерпілою ОСОБА_9 в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , маючи на меті спричинення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та доводячи свої наміри до кінця, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тілесного ушкодження потерпілій та бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів дерев`яним метром в область голови та одного удару в область правого стегна. У результаті дій ОСОБА_6 потерпіла отримала тілесне ушкодження у вигляді садна правого стегна, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини.

В обґрунтування своїх вимог зазначає на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження із посиланням на суперечливі показання потерпілої та її матері свідка ОСОБА_10 , які спровокували сварку 11.06.2019 року, під час якої він жодного удару потерпілій не наносив, а коли та ударила його дерев`яним метром в область лівого передпліччя та намагалася знову ударити, він ухилився та намагався припинити її неправомірні дії, тримаючи метр посередині рукою.

Вказує, що матеріали містять ряд розбіжностей, зокрема щодо часу конфлікту, який відповідно до витягу з ЄРДР становить близько 10 години, згідно рапорту про повідомлення від ОСОБА_9 о 9.35 год., у заяві ОСОБА_9 про притягнення його до відповідальності 10.00 і зазначено, що заява написана нею власноручно, тоді як у судовому засіданні вона повідомляла, що заяву до поліції вона не писала і такі розбіжності не були усунуті, тоді як досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 КК України розпочинається лише за заявою потерпілого. Також вказує, що медична довідка № 419 від 27.11.2019 року, відповідно до якої остання звернулася до травматологічного відділення о 10.50 год., де їй було встановлено діагноз: садна правого стегна і час 10.00, тоді як згідно висновку № 194 від 12.11.2019 потерпіла експертом не оглядалася, а для проведення експертизи була надана медична довідка від 11.06.19 року, яка перебувала у матеріалах справи на момент відкриття матеріалів, однак на даний час відсутня. Таким чином, вважає, що встановити кількість, давність та які саме ушкодження були у потерпілої неможливо, крім того, остання пояснювала, що в неї був синець на стегні, а висновком експерта визначено «садно».

Крім того, вказує, що йому у вину ставиться обтяжуюча обставина вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейний відносинах, що не відповідає дійсності та суперечить визначенню понять сімейні відносини, викладених у п. 1 ч. 1 ст. 1, 3 КПК України, ч. 2 ст. 3 СК України, разом з потерпілою вони ніколи не проживали, спільний побут не вели, про що він надав довідку про склад сім`ї.

Також зазначає та надає ряд доказів на підтвердження тривалого неприязного відношення між ним та потерпілою, а також свідка ОСОБА_10 до нього, тому вважає, що їх показання не можуть бути використані як докази його обвинувачення.

Вважає, що його вина поза розумним сумнівом не доведена, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченого, прокурор подав заперечення, в яких просить залишити скаргу без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи його законним, обґрунтованим, вмотивованим та таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу частково, просила змінити вирок суду, виключивши обставину, яка обтяжує покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченим ставиться питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

В судовому засіданні суду як першої так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що між ним та колишньою невісткою, а також її матір`ю склалися неприязні відносини, 11.06.2019 року був конфлікт, спровокований ОСОБА_9 , в ході якого вона вдарила його дерев`яним метром, яким у магазині знімала штори, він лише стримував її від конфлікту, тримавши метр посередині, тілесних ушкоджень їй не спричиняв.

Попри невизнання обвинуваченим вини, його показання та доводи апеляційної скарги спростовуються зібраними у кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 11.06.2019 року вони з матір`ю ОСОБА_10 прийшли до магазину, де відбувалися події, де вона та обвинувачений ведуть кожен свій бізнес. Так як вона розірвала шлюб з сином обвинуваченого, останній вимагав звільнити приміщення, тому в той день вона знімала штори, які висіли на першому поверсі і мали рекламне призначення. Обвинувачений, вчинив лайку, почав на неї кидатися. Коли вона втікала, стрибаючи по диванах, які стояли як рекламні меблі, обвинувачений наздогнав її та загнавши у кут, вдарив дерев`яним метром по стегну і по голові. Вона кричала та кликала на допомогу. Присутні викликали поліцію, після чого вона звернулася за медичною допомогою в лікарню.

Такі показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 стосовно причини виникнення конфлікту, яка пояснювала, що обвинувачений був розлючений та сказав забирати штори і став їх зривати, на що потерпіла відповіла, що сама зніме їх за допомогою дерев`яного метра і стала для цього на меблі, які належать обвинуваченому, обвинувачений почав чіпати потерпілу, перехопив дерев`яний метр та почав спричиняти їй удари по тілу, дружина обвинуваченого намагалась його зупинити, але він не реагував. Після цього викликали поліцію і доньці рекомендували звернутися у лікарню з приводу побоїв.

Свідок ОСОБА_11 , у суді першої інстанції показала, що була працівником магазину і коли підходила до роботи, то почула крики ОСОБА_9 про допомогу. Зайшовши, побачила ОСОБА_6 з дерев`яним метром для вимірювання тканини, яким він притискав у куток потерпілу, яка знаходилася у кутку на дивані.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано взяв до уваги показання даного свідка, не знайшовши підстав нею оговорювати обвинуваченого, оскільки остання не перебуває в родинних стосунках ні з потерпілою, ні з обвинуваченим.

Так само обґрунтовано суд віднісся критично до показань свідка ОСОБА_12 стосовно не заподіяння ушкоджень ОСОБА_6 потерпілій, взявши до уваги її показання щодо прохань останнього облишити потерпілу, що дало суду підстави зробити висновок, що дії обвинуваченого виходили за межі звичайної загальноприйнятної поведінки.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими документальними доказами: рапортами ст. інспектора-чергового Ніжинського ВП ГУНП України в Чернігівській області від 11.06.2019 року, відповідно до якого зафіксовано надходження на службу 102 о 09.35 год. повідомлення від ОСОБА_9 , про виниклу сварку зі свекром ОСОБА_6 , а також об 11.02 год. повідомлення про те, що до лікарні звернулась ОСОБА_9 з діагнозом садна правого стегна, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку під питанням, її побив свекор в магазині «Інтер`єр».

Заявою до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 11.06.2019 року ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності свекра ОСОБА_6 , який заподіяв їй тілесні ушкодження.

Довідкою КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» за № 419 від 27.11.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_9 11.06.2019 року о 10.50 год. зверталась за амбулаторною допомогою в травматологічне відділення Ніжинської центральної міської лікарні, встановлено основний діагноз: садна правого стегна, ЗЧМТ, струс головного мозку (під запитанням).

Висновком судово-медичної експертизи № 194 від 11.06.2019 року підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді садна правого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По механізму спричинення дані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударів тупим твердим предметом, або об такий. Встановити точну кількість тілесних ушкоджень та давність їх спричинення неможливо через повну відсутність опису лікарем будь-яких морфологічних властивостей цих ушкоджень у наданій для дослідження документації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Колегія суддів знаходить необґрунтованими посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на розбіжності у часі виникнення подій 11.06.2019 року, повідомлення про ці події до правоохоронних органів та звернення до медичного закладу, оскільки відповідно до документів, які досліджені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції, підтверджується хронологія таких дій і розбіжність у півгодини часу повідомлення потерпілої про вчинене викликане суб`єктивним фактором сприйняття часу і не впливає на суть обвинувачення.

А його доводи про те, що потерпіла не писала особисто заяву до органів поліції спростовується наявною у матеріалах провадження відповідною її заявою, яку остання написала після отримання медичної допомоги (а.п. 45). В суді першої інстанції потерпіла підтверджувала, що зверталась із заявою про вчинення відносно неї протиправних дій.

З огляду на диспозицію статті, за якою обвинувачується ОСОБА_9 , для кваліфікації його дій достатньо встановити факт наявності таких тілесних ушкоджень, які могли бути завдані за обставин, про які йдеться в обвинуваченні. Такі були встановлені, як і їх причинний зв`язок з діями обвинуваченого, підтверджений рядом доказів, які суд оцінив у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.

Також, є безпідставними і доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей у тілесних ушкоджень потерпілої. Так, наявність такого тілесного ушкодження у потерпілої як садно правого стегна підтверджується як медичною довідкою так і висновком судово-медичної експертизи.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого, що відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, позитивно характеризується, має похилий вік, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання та наявність обставини, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з тим, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, доводи про виключення із обвинувачення обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах є обґрунтовані.

Поняття близьких родичів та членів сім`ї визначене п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, серед яких зазначено осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Крім того, у контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія п. 6-1 ст. 67 КК України, не залежно від факту спільного проживання, поширюється на вичерпний перелік осіб, до яких колишня невістка не входить, а щодо «інших осіб» визначає за обов`язкову умову їх спільне проживання, чого у даному випадку доведено не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що така обтяжуюча обставина підлягає виключенню.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключивши з обвинувачення обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4