Справа № 346/1170/21
Провадження № 1-кп/346/411/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Харківці Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проходить військову службу за контрактом на посаді старшого водія оператора 1 взводу протитанкових керованих ракет 2 батереї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, учасника бойових дій, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин вчинено за наступних обставин. Так, 04.02.2020 року обвинуваченим ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 року № 42 - РС обвинуваченого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого водія оператора 1 взводу протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 року № 56 обвинувачений солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині обвинувачений солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 28.07.2020 року о 08 год. 30 хв. обвинувачений солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в с. Харківці Переяслав-Хмельницького району Київської області.

10.11.2020 року о 10 год. 30 хв. обвинувачений солдат ОСОБА_4 , прибув до пункту постійного місці дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Обвинувачений суду надав показання, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , і 28.07.2020 року не з`явився вчасно на військову службу, до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , оскільки перед цим поїхав додому, та був дома в с. Харківці, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, був біля хворої матері. А вже з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , аж 10.11.2020 року. У вчиненому щиро розкаюється, більше такого не буде вчиняти, просив суд суворо його не карати.
Суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, що сторона обвинувачення та сторона захисту правильно розуміє зміст цих обставин, а показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та з`ясувавши, що немає сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку та, визнавши відповідно до її змісту недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Згідно із ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Згідно із ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, та обставини, що пом`якшує покарання, такої, як щире каяття, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_4 в період дії іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ОСОБА_4 військової служби, а у випадку звільнення - на орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1