№708/110/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000300 від 03.08.2018р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, неодруженої, працюючої начальником Чигиринського районного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області, раніше не судимої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.365-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи призначеною на посаду головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області згідно наказу №629/к від 28.02.2017р. та з 16.03.2017р. згідно наказу №701/к від 15.03.2017р. виконувала обов`язки начальника Чигиринського районного відділу ДВС, згідно ст.ст.1, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ЗУ «Про державну службу», являючись представником влади та службовою особою з відповідними службовими повноваженнями, під час здійснення виконавчого провадження №29190696 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2011р. і до її повноліття, у порушення вимог чинного законодавства, умисно, неправомірно внесла до розрахунку заборгованості від 07.03.2018р. №1861/15-22 та від 04.04.2018р. №2202/15-22 завідомо неправдиві відомості щодо залишку несплачених аліментів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. в сумі 252675грн. 94коп. Внаслідок вказаних завідомо неправомірних дій, ОСОБА_4 на підставі вищевказаних розрахунків заборгованості винесла незаконні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_6 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_6 у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; з 07.03.2018р. винесла постанову про арешт коштів боржника; 06.04.2018р. винесла постанову про арешт майна боржника та розшук майна боржника ОСОБА_6 . Неправомірність дій в.о. начальника Чигиринського відділу ДВС ОСОБА_4 та незаконність її рішень були встановлені ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.05.2018р., що залишена без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23.07.2018р.

Так, за приписами ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» сума заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), повинна визначатись у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до п.12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості із сплати аліментів та разом із постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст.195 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі, якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці із сплати аліментів, то виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника, вносить до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про заборгованість боржника та надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Незважаючи на це, державний виконавець ОСОБА_4 , 07.03.2018р. та 04.04.2018р. відповідно, точного часу органами досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у службовому приміщенні, що розташоване по АДРЕСА_2 , умисно, неправомірно, використовуючи свої службові повноваження, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, склала розрахунки заборгованості від 07.03.2018р. №1861/15-22 та від 04.04.2018р. №2202/15-22, у яких вказала завідомо неправдиві відомості щодо залишку несплачених аліментів ОСОБА_6 за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. в сумі 252675грн. 94коп.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала повністю, зазначивши, що ніяких злочинів та неправомірних дій вона не вчиняла, пояснила, що 02.03.2018р. нею, як в.о. начальника Чигиринського відділу ДВС, була проведена перевірка щодо посилення контролю по сплаті аліментів ОСОБА_6 , була виявлена заборгованість по сплаті аліментів у розмірі десь 252000грн. Вона прийняла відповідні постанови щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, праві полювання, керування транспортними засобами, тощо. Вважає, що ніяких неправомірних дій з її боку допущено не було. У Чигиринському ДВС вона працює з березня 2017 року. Ніякої винагороди вона не отримувала ні від кого і ніяких обіцянок винагороди також не було. Просила її виправдати. Цивільний позов потерпілого не визнала, як третя особа, просила відмовити в його задоволенні.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала, вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушенні за ч.1 ст.366 КК України підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , даними у судовому засіданні, який пояснив, що він працює приватним підприємцем, за рішенням суду з нього стягувались аліменти на утримання дитини із 02.07.2011р. ОСОБА_4 , будучи в.о.начальника Чигиринського ДВС, зробила без попередження і без правових підстав суму заборгованості по аліментах в розмірі 252тис.грн., а фактично борг по аліментах був десь 4800грн. Карпичевою були винесені шість постанов про заборону йому виїзду за кордон, обмеження керування транспортними засобами, накладення арешту на кошти на рахунках у банку, арешт на його майно. Був накладений арешт на його автомобіль, який працівники поліції арештували і поставили на штрафмайданчик. Через ці неправомірні дії та вказані заборони він поніс серйозні матеріальні втрати. Свій цивільний позов просив задовольнити;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , даними у судовому засіданні, яка пояснила, що вона є колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_6 . Дійсно було рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини із 02.07.2011р. в розмірі ј від всіх доходів. ОСОБА_6 аліменти платив, однак періодично була різна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі десь 4тис. грн, 5тис.грн. Ніякої винагороди ОСОБА_12 вона не обіцяла і не давала за вчинення виконавчих дій. Потерпілий ОСОБА_6 потім платив і за навчання дочки у ВНЗ, десь по 20тис. грн, 10тис.грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , даними у судовому засіданні, яка пояснила, що у 2015-2016р.р. вона працювала у Чигиринському ДВС і вела виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_6 . У 2016р. вона зробила останній розрахунок заборгованості. Вона звільнилась з ДВС у 2017 році. Деркач сплачував суми аліментів від 500грн., а всього аліменти підлягали стягненню в розмірі ј від всіх видів доходу. У ОСОБА_14 була заборгованість по сплаті аліментів приблизно на суму 10-12тис.грн. Заборгованість на суму 200тис.грн. чи більше не могла виникнути. Довідка про заборгованість була видана на момент повноліття дитини. Вона не пам`ятає чи була видана нею інша довідка про заборгованість на більшу суму;

- даними заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2018р. (а.с.118-119 Т.1);

- даними постанови Апеляційного суду Черкаської області від 23.07.2018р., згідно якої залишено без змін ухвалу Чигиринського районного суду від 16.05.2018р. (а.с.120-125 Т.1);

- даними ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.05.2018р., згідно якої було визнано неправомірними дії в.о. начальника Чигиринського відділу ДВС ОСОБА_4 щодо складання розрахунків заборгованості від 07.03.2018р. №1861/15-22 та від 04.04.2018р. №2202/15-22 за аліментами ОСОБА_6 ; визнано вказані розрахунки заборгованості незаконними; визнано неправомірними та незаконними ряд дій і постанов ОСОБА_4 щодо встановлення обмежень відносно боржника ОСОБА_6 (а.с.126-129 Т.1);

- даними постанов головного державного виконавця Чигиринського ДВС ОСОБА_4 про встановлення тимчасових обмежень відносно боржника ОСОБА_6 у відповідному праві (а.с.130-133 Т.1);

- даними розрахунку заборгованості по аліментах №1861/15 від 07.03.2018р., підписаного в.о.начальника відділу ОСОБА_4 , згідно якого вказаний розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_6 в сумі 252675грн.94коп. станом на 01.03.2018р. (а.с.134 Т.1);

- даними постанови про перевірку виконавчого провадження від 02.03.2018р., згідно якої в.о.начальника відділу ДВС ОСОБА_4 скасувала довідку-розрахунок заборгованості від 30.06.2015р. та постановила здійснити перерахунок заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-246/11 від 28.09.2011р. відносно боржника ОСОБА_6 (а.с.135 Т.1);

- даними заяви-повідомлення ОСОБА_6 про неправомірні дії начальника органу ДВС від 06.08.2018р. (а.с.176-179 Т.1);

- даними протоколу про тимчасовий доступ до речей і документів від 29.11.2018р., згідно якого були вилучені матеріали виконавчого провадженні щодо стягнення з ОСОБА_6 аліментів (а.с.202-203 Т.1);

- даними розрахунків заборгованості ОСОБА_6 по аліментах від 04.04.2018р. (а.с.228-240 Т.1);

- даними постанов про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві від 02.03.2018р., (а.с.241-244 Т.1);

- даними постанови про арешт коштів боржника від 07.03.2018р., (а.с.245 Т.1);

- даними розрахунку заборгованості ОСОБА_6 по аліментах від 04.04.2018р.;

- даними документів, що надані на підставі заяви потерпілим ОСОБА_6 для приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.с.4-147 Т.2);

- даними розрахунку заборгованості ОСОБА_6 по аліментах від 07.10.2011р., де вказана сума заборгованості станом на 01.11.2013р. у розмірі 4897,74грн. (а.с.130 Т.2);

- даними положення про Чигиринський відділ ДВС (а.с.152-155 Т.2);

- даними протоколу огляду предметів, а саме виконавчого провадження, від 25.01.2019р., де зокрема вказано, що виконавець ОСОБА_4 веде виконавче провадження, у матеріалах містяться розрахунки заборгованості ОСОБА_6 та постанови щодо встановлення обмежень відносно боржника, складені виконавцем ОСОБА_4 (а.с.156 Т.2).

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченої по вказаному епізоду суд кваліфікує за ч.1 ст.366 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Крім цього, органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона, виконуючи обов`язки начальника Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області, перебуваючи у службовому приміщенні, що розташоване по вул.Грушевського, 23 в м.Чигирин Черкаської області, умисно, використовуючи свої службові повноваження, в інтересах третіх осіб, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, склала розрахунки заборгованості від 07.03.2018р. №1861/15-22 та від 04.04.2018р. №2202/15-22, у яких вказала заборгованість ОСОБА_6 щодо залишку несплачених аліментів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. в сумі 252675грн. 94коп. станом на 01.03.2018р., які скерувала ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . А у подальшому, на підставі вищевказаних розрахунків заборгованості, перебуваючи в службовому приміщенні, ОСОБА_4 , умисно, зловживаючи своїми повноваженнями державного виконавця, усупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди, в інтересах ОСОБА_10 в рамках виконавчого провадження ВП №29190696 від 02.03.2018р., направила розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_6 , винесла постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_6 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_6 у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; з 07.03.2018р. винесла постанову про арешт коштів боржника; 06.04.2018р. винесла постанову про арешт майна боржника та розшук майна боржника ОСОБА_6 , чим завдала ОСОБА_6 істотної шкоди.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.365-2 КК України як зловживання своїми повноваженнями державного виконавця з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян.
Суд вважає, що обвинувачення в частині вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.365-2 КК України є недоведеним, обвинувачення грунтується лише на припущеннях, не доведено, що в діянні ОСОБА_4 є склад інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.365-2, у зв`язку з наступним.

Стороною обвинувачення при наданні доказів та у самому обвинувальному акті не розмежовано докази в обгрунтування доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.365-2 КК України. Фактично, суть обвинувачення викладена одинаково за обома статтями, з тією відмінністю, що за ч.1 ст.365-2 КК України зазначено мету вчинення кримінального правопорушення з метою отримання неправомірної вигоди в інтересах ОСОБА_10 , та зазначено про завдання ОСОБА_6 істотної шкоди.

Суд констатує, що стороною обвинувачення не доведено та в судовому засіданні не встановлено факту отримання чи намагання отримати ОСОБА_4 неправомірної вигоди за свої дії, до суду не надано належних та допустимих доказів щодо цього.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ніякої винагороди ОСОБА_4 вона не обіцяла і не давала за вчинення виконавчих дій. Дані показання співпадають із показаннями обвинуваченої ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона ні від кого не отримувала ніякої винагороди і ніяких обіцянок винагороди також не було. Показання свідка ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_4 не спростовані іншими доказами по справі.

Суд вважає недоведеним дане обвинувачення і в частині завдання ОСОБА_6 істотної шкоди, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів в обгрунтування істотності завданої шкоди до суду не надано, конкретний розмір шкоди не зазначений, не доведений, що вказує на припущення істотності завданої шкоди. Щодо співмірності понять «істотної шкоди» та «моральної шкоди» (яку заявив до стягнення потерпілий ОСОБА_6 у своєму цивільному позові, що поданий у судовому засіданні) суд вважає, що подання цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди не повинно заміняти собою обгрунтованість і доведеність пред`явленого особі обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, і виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.366 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, особу обвинуваченої, яка є неодруженою, працюючою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться; має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; раніше несудима, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.176 Т.2), за місцем роботи в Чигиринському районному відділі ДВС характеризується позитивно (а.с.180 Т.2).

Обставини, що пом`якшують покарання відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Також, суд враховує досудову доповідь органу пробації, згідно висновку якої орган пробації вважає, що ймовірність вчинення повторного правопорушення ОСОБА_4 є середньою, виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с.111-115 Т.1).

Також суд враховує, що кримінальна відповідальність за ч.1 ст.366 КК України була посилена згідно Закону України від 22.11.2018р. №2617-VIII, що набрав законної сили з 01.07.2020р. Однак, інкриміноване діяння ОСОБА_4 вчинила у березні-квітні 2018р.

Тому, суд вважає за необхідне врахувати, що згідно ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Питання щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі врегульовано статтею 5 КК України, зокрема в ч.3 ст.5 КК України вказано, що Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тому, враховуючи в сукупності всі обставини справи, позицію прокурора, потерпілого, та обвинуваченої, суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 хоча свою вину і не визнала, однак до кримінальної відповідальності притягується вперше, працююча, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обтяжуючі обставини по справі відсутні, тому необхідним кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади в органах Державної виконавчої служби та органах Міністерства юстиції України на строк два роки.

Що стосується питання вирішення цивільного позову, що заявлений потерпілим ОСОБА_6 до Чигиринського відділу ДВС, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Державної казначейської служби України (що залучена судом), третя особа ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 200000грн. (а.с.74-90 Т.1), суд вважає наступне.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У випадках, передбачених законом, цивільний позов може подати прокурор.

Суд вважає, що цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення відповідно до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.129 КПК України, оскільки суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, що виразилась в моральних, душевних стражданнях, переживаннях, втраті часу, з приводу неправомірних дій в.о. начальника Чигиринського відділення ДВС ОСОБА_4 та встановлених нею відносно потерпілого ряду обмежень його прав, враховуючи принципи розумності та справедливості щодо стягнення шкоди, судову практику, що склалася, враховуючи наявні по справі відзиви відповідачів, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди є значно завищений та вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 20000грн. В решті позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Запобіжний захід по справі не обрано. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати невинуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, і виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250грн., з позбавленням права обіймати посади в органах Державної виконавчої служби та органах Міністерства юстиції України на строк два роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України () шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою на користь потерпілого ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 20000грн., що є відшкодуванням моральної шкоди, завданої неправомірними діями та незаконними рішеннями в.о.начальника Чигиринського відділу ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_4 . В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, а саме: виконавче провадження №29190696 на 252арк. щодо стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 , що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження повернути до Чигиринського районного відділу ДВС за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1