26.03.2021 Справа № 756/3740/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3740/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
представника власника майна, адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 №200/9548/17 (провадження №1-кс-200/5654/17),
в с т а н о в и в:
15.03.2021 представник власника майна ТОВ «Несторг» адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого суді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 №200/9548/17 (провадження №1-кс-200/5654/17) в частині скасування арешту на всі документи та речі, які належать ТОВ «Несторг» (), вилучені в ході проведення обшуку 10.01.2017 в гаражі № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Металург-2» по вул. Діагональній, 9 у м. Запоріжжі.
Обґрунтовуючи свої вимоги, адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що 10.01.2017 слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_1 за вищевказаною адресою.
Ухвалами слідчих суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2017, 15.02.2017, 15.03.2017, 10.04.2017, 10.04.2017, 10.04.2017, 11.04.2017, 25.04.2017 та 25.04.2017 зобов`язано слідчого повернути майно, вилучене в ході обшуку 10.01.2017, оскільки останній не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в ході обшуку у строк, визначений процесуальним законом.
Однак, вказані ухвали слідчих суддів не було виконано, майно повернуто не було. Натомість, 12.06.2017 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було розглянуто клопотання слідчого без виклику власника майна, за результатами його розгляду поновлено строк на звернення з клопотанням про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 10.01.2017, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у ньому.
У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що ухвалу слідчого судді від 12.06.2017 про накладення арешту на майно ТОВ «Несторг» постановлено всупереч положень статей 30, 41 Конституції України, а також усупереч положенням статей 113, 114, 169, 171, 172, 173 КПК України, про що свідчить рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 68/3дп/15-18, що, на думку адвоката, в цілому свідчить про те, що арешт накладено необґрунтовано.
Разом із тим, адвокат ОСОБА_5 вважає, що утримання незаконно вилученого майна, невиконання ухвал слідчих суддів про його повернення, накладення арешту на нього з порушенням норм КПК та тривале утримання такого майна без використання його для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, свідчить про те, що це майно не має статусу речових доказів у кримінальному провадженні, а тому вважає, на його переконання, що відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, з огляду на що адвокат просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання про скасування арешту майна та просив його задовольнити. На обґрунтування своєї позиції, крім іншого, послався на долучені до матеріалів провадження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 14.12.2020 №756/14019/20 та №756/13986/20, від 03.11.2020 №756/11985/20, від 18.01.2021 №756/11815/20, від 05.02.2021 №756/1576/21.
Прокурор ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки необхідність у арешті майна не відпала, матеріали кримінального провадження, що стосуються ТОВ «Нестор» надійшли до СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві лише 04.01.2021, досудове розслідування триває, а тому вважав, що на даний момент таке клопотання представника власника майна є необґрунтованим.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані в його обґрунтування письмові докази та долучені до матеріалів справи представником власника майна адвокатом ОСОБА_3 , долучені в ході судового провадження документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00011851 від 31.12.2014.
10.01.2017 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 у кримінальному провадженні №000109 було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_1 обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург-2», який належить на праві власності ОСОБА_6 , в ході якого було вилучено речі і документи згідно протоколу обшуку, які на праві власності належать, серед іншого, ТОВ «НЕСТОРГ».
У подальшому ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 за №200/9548/17 (провадження №1-кс/200/5654/17) накладено арешт на речі та документи, які було вилучено 10.01.2017 в ході проведення вищевказаного обшуку, шляхом заборони використання документів та печаток, які належать, серед іншого, ТОВ «НЕСТОРГ».
31.10.2017 постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00011851 від 31.12.2014 та №000109 від 03.02.2015 об`єднано в одне провадження і присвоєно йому №00011851 від 31.12.2014.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у представника власника майна права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, та у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що дане майно має значення для встановлення обставин під час досудового розслідування та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
З огляду на положення частин 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Під час судового розгляду та при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому відпала потреба в застосуванні арешту, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається представник власника майна, що, на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, продовжують бути предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №00011851, враховуючи зміну підслідності на Оболонське УП ГУНП у м. Києві, що не заперечувалось учасниками судового розгляду.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами встановлено, що втручання у право власності власника майна обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та у відповідності до принципу верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час дотримано «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства й вимогами захисту основоположних прав власника майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
Що стосується посилання представника власника майна у клопотанні на неправильне застосуванням норм матеріального права та істотного порушення норм процесуального права судом під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, як на підставу для скасування арешту, то слідчий суддя зазначає, що дані обставини можуть бути предметом розгляду лише суду апеляційної інстанції в порядку визначеному Главою 31 Розділу V КПК України, при перегляді судового рішення за апеляційною скаргою сторони кримінального провадження. В той же час підставами скасування арешту майна слідчим суддею, відповідно до ст. 174 КПК України, може бути лише доведення власником майна необґрунтованості накладення арешту, а також, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Посилання у клопотанні як на підставу для скасування арешту на майно на Рішення третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 17.01.2018 №68/3ДП/15-18 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності» не може бути підставою для визнання накладення арешту на майно необґрунтованим, а також свідчити про те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.03.2011 №2-рп/2011 давати оцінку процесуальним діям суддів щодо розгляду конкретної судової справи можуть тільки суди апеляційної і касаційної інстанцій при перегляді судових рішень.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Дисциплінарне провадження не повинне передбачати жодних оцінок судових рішень, оскільки такі рішення підлягають апеляційному перегляду (абз. 7 п.п. 7.1 п. 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) від 11.03.2020 № 4-р/2020).
Таким чином, за наслідками судового розгляду слідчий суддя вважає, що представником власника майна на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено того, що на даний час відпала потреба в продовженні дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо обмеження права власності, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Керуючись статтями 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 №200/9548/17 (провадження №1-кс-200/5654/17) відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1