22.03.2021 Справа № 490/1952/21
н/п 1-кс/490/1365/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22 березня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю дізнавача ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області, погоджене із прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться клопотання дізнавача СД ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області, погоджене із прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 про арешт майна, на грошові кошти які знаходяться на рахунку банківської карти АТ КБ «Приватбанку» за № НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження №0000225 від 12.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Дізнавач у судовому засіданні просив задовольнити дане клопотання.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально - правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відділені поліції №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області з Департаменту кіберполіції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000225 від 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У своєму клопотанні дізнавач у якості обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно зазначає, що накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку банківської карти АТ КБ «Приватбанку» за № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 є запобіганням можливості їх відчуження, у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти мають доказове значення стосовно злочинної діяльності невстановленої особи, а також мають значення для розслідування кримінального провадження і будуть використані як докази.
В той же час, дізнавачем у своєму клопотанні не зазначені відомості про картковий рахунок, на якій необхідно накласти арешт, а саме IBAN, та його власника. Зазначені відомості необхідні для встановлення кругу осіб, які повинні викликані у судове засідання та для можливого виконання ухвали установою банка.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя переконаний про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 про арешт майна- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя