Справа №: 671/1823/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Волочиськ кримінальне провадження № 0000154 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блищанівка Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, працюючого оператором котельні Курилівської ЗОШ І-ІІ ст., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, с. Маначин, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2020 року, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правила), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля марки ВАЗ, моделі 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку від с. Бальківці до с. Курилівка Волочиського району на 56 км автодороги сполученням Волочиськ Хмельницький (через смт. Наркевичі), в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.3 Правил, проявивши неуважність, не встеживши за дорожньою обстановкою, щоб вчасно мати змогу реагувати на її зміну, діючи легковажно і самовпевнено, не обравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, втративши здатність постійно та безпечно контролювати рух керованого ним транспортного засобу поблизу с. Курилівка Волочиського району, допустивши неуважність та не переконавшись у безпечності власних дій під час зміни напрямку руху, не врахувавши ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, в порушення вимог п. 14.2 (в) Правил здійснюючи маневр обгону автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив лобове зіткнення із автомобілем марки ВАЗ, моделі 21011, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку руху, призначеної для руху від с. Курилівка до м. Волочиськ.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ моделі 21011 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран скроневої та тім`яної ділянок справа, струсу головного мозку, садна в ділянці нижньої третини грудини, саден в ділянці правого коліна та закритого уламкового перелому правого наколінника, які згідно висновку експерта № 77 від 27.07.2020 є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Пасажир автомобіля марки ВАЗ моделі 21011 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки та рваної рани лівого стегна, які згідно висновку експерта № 78 від 27.07.2020 являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Пасажир автомобіля марки ВАЗ моделі 21011 ОСОБА_9 отримала тілесне ушкодження у вигляді забійної рани правої повіки, яке згідно висновку експерта № 80 від 27.07.2020 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Пасажир автомобіля марки ВАЗ моделі 2103 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин правої кисті та закритого внутрішньо суглобового перелому проксимального кінця другої п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням відламків, які згідно висновку експерта № 81 від 18.09.2020 є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б, д), 2.9. (а), 10.1., 11.1, 11.3, 12.1, 12.3, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:
1. Загальні положення:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
10. Початок руху та зміна його напрямку.
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
11. Розташування транспортних засобів на дорозі
п. 11.1 Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
п. 11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
12. Швидкість руху.
п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозяться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
14. Обгін
п. 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.5, 2.3. (б, д), 10.1., 11.1, 11.3, 12.1, 12.3, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками отриманням потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, отриманням потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також отриманням потерпілою ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Суд вважає, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення підп. «а» п. 2.9 Правил не є елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, адже саме по собі не призводить до суспільно небезпечних наслідків, передбачених у цій статті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказане в обвинувальному акті порушення обвинуваченим ОСОБА_5 підп. «а» п. 2.9 Правил не було причиною настання наслідків, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, тому підлягає виключенню з обвинувачення. Разом з тим, дана обставина враховуватиметься судом при призначенні покарання.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю. Суду дав показання згідно з якими він 31.05.2020, вдень, керував автомобілем ВАЗ 2103 (жигулі). Їхав з с. Бальківці із пасажиром ОСОБА_10 . Здійснюючи обгін, допустив лобове зіткнення із автомобілем ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_7 . Подія відбулась поблизу с. Курилівка Волочиського району. ДТП заподіяв у стані алкогольного сп`яніння. Докази його вини, здобуті досудовим слідством, обвинувачений визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється. Відносно заявлених цивільних позовів, висловив думку щодо завищеного розміру вимог про стягнення моральної шкоди, а тому позови визнав частково без зазначення конкретної суми, яку відповідач визнає. Також вказав, що ним частково вже була відшкодована шкода потерпілим. Так, ОСОБА_12 він купив автомобіль «копійку», а подружжю ОСОБА_13 він оплатив 20 000 гривень моральної шкоди - по 10 000 гривень кожному.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого і допиту ОСОБА_5 .
За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 керуючи 31.05.2020 транспортним засобом ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з досудової доповіді органу з питань пробації від 13.01.2021 виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Прокурор просив суд визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілі при обранні покарання поклались на думку суду (на суворому покаранні не наполягали).
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого, як такого, що шкодує про скоєне, наявність трьох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обставин, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано діяння обвинуваченого з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_5 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
При цьому, суд враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого та Західної дирекції Приватного акціонерного товариства «УПСК» про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Ухвалою суду від 22.02.2021 замінено неналежного відповідача Західну дирекцію Приватного акціонерного товариства «пожежно-страхова компанія» на належного Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»).
В обґрунтування позову ОСОБА_7 (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.02.2021) зазначив, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я ним понесено витрати на лікування на загальну суму 5694,26 грн. Крім шкоди здоров`ю йому завдано моральну шкоду, оскільки після ДТП він тривалий час проходив лікування, цей період тривав більше 5 місяців. Внаслідок цього він був позбавлений можливості працювати. Дружина та мати самостійно були змушені виконувати важку роботу по господарству. Його родина зазнала матеріальної скрути через те, що він тимчасово не працював. Такі зміни у його житті та житті його родини призвели до сильних душевних хвилювань, емоційних переживань. Завдану моральну шкоду ОСОБА_7 оцінює у 70000 грн. Вказав, що страховик відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить: 5694,26 грн. х 5 : 100 = 284,70 грн.
У зв`язку з наведеним, просив стягнути із ПрАТ «УПСК» 5694,26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 284,70 грн. на відшкодування моральної шкоди. Різницю між загальним розміром оціненої моральної шкоди та розміром, який підлягає сплаті страховиком просив стягнути з ОСОБА_5 , а саме 69715,30 грн.
Потерпілий ОСОБА_8 також подав цивільний позов до обвинуваченого та ПрАТ «УПСК» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позову зазначив, що в результаті даного злочину йому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. У зв`язку з ушкодженням здоров`я ним було понесено витрати на лікування на загальну суму 26678,57 грн. Крім шкоди здоров`ю, йому було завдано моральну шкоду. Вказав, що спричинена йому винними діями ОСОБА_5 моральна шкода полягає у негативних наслідках, які настали безпосередньо під час вчинення злочину, так і після нього. Після ДТП він тривалий час проходив лікування, в тому числі оперативне втручання, реабілітацію. Лікування наслідків ДТП триває досі. Внаслідок цього він був позбавлений можливості працювати, здійснювати звичайні повсякденні справи. Його родина зазнала матеріальної скрути, через його тимчасову непрацездатність. Такі зміни у його житті призвели до сильних душевних хвилювань, емоційних переживань і це відобразилось на його фізичному стані. Свою моральну шкоду ОСОБА_8 оцінює у 100000 грн. Вказав, що страховик відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить: 26678,57 грн. х 5 : 100 = 1333,93 грн.
У зв`язку з наведеним, просив стягнути із ПрАТ «УПСК» 26678,57 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1333,93 грн. на відшкодування моральної шкоди. Різницю між загальним розміром оціненої моральної шкоди та розміром, який підлягає сплаті страховиком просив стягнути з ОСОБА_5 - 98666,07 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав відзиви на цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що він повністю погоджується з позовами в частині відшкодування матеріальної шкоди. Однак вважає, що заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та таким, що не можуть бути задоволені. Вказав, що вимоги позивачів про стягнення з нього моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, за обставин, що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачами своїми правами, з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за його рахунок. Не погоджується з твердженнями позивача ОСОБА_7 про те, що останній тривалий час проходив лікування, оскільки з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого слідує, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.05.2020 по 19.06.2020, після чого йому було надано 1 місяць на реабілітацію. Крім того зазначив, що з позову вбачається, що ОСОБА_7 є працевлаштованим та працює у ТОВ «Тернопільбуд» філії «Цегельний завод м. Волочиськ», тому під час перебування позивача на лікуванні йому повинна була виплачуватись заробітна плата. Аналогічні аргументи відповідач ОСОБА_5 наводить у відзиві і стосовно позову ОСОБА_8 .
ОСОБА_5 зазначив, що не відмовляється сплатити позивачам моральної шкоди, але не в заявлених сумах.
Відповідач ПрАТ «УПСК» надіслав до суду відзив на цивільний позов ОСОБА_7 (а.с. 172-179).
Цивільні позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги за наведених у позовах обставин і просили стягнути з юридичної особи - ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_5 заявлені суми матеріальної і моральної шкоди. ОСОБА_8 також підтвердив, що обвинуваченим частково відшкодовано заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.
ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтвердив, що обвинувачений придбав йому автомобіль в замін пошкодженого, однак ця майнова шкода не заявляється до стягнення.
Вивчивши матеріали цивільних позовів, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.
З досліджених судом чеків, виписок із медичної карти стаціонарного хворого, висновків судово-медичних експертиз встановлено, що потерпілим ОСОБА_7 в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної події на лікування витрачено 5675,76 грн., а потерпілим ОСОБА_8 на лікування витрачено 26690,57 грн.
Цивільно правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2721441 від 17.12.2019.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Враховуючи наведене, з відповідача - ПрАТ «УПСК» необхідно стягнути на користь ОСОБА_7 документально підтверджені витрати на лікування, які складають 5675,76 грн., тоді як на користь ОСОБА_8 необхідно стягнути заявлені у позові та документально підтверджені витрати на лікування в сумі 26678,57 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно положень статті 26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до наведеної норми Закону, враховуючи встановлений судом розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_7 , сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому страховиком становить 283,79 грн. (5% від 5675,76 грн), тому суд ухвалює до стягнення із ПрАТ «УПСК» вказану суму моральної шкоди.
Враховуючи розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_8 , яка підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК», в силу положень ст. 26-1 Закону, сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 1333,93 грн. (5% від 26678,57 грн), тому суд ухвалює до стягнення вказану суму моральної шкоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5 ст. 23 ЦК України).
Вирішуючи питання щодо відшкодування ОСОБА_5 моральної шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд приходить до переконання, що винними діями обвинуваченого через вчинений злочин, потерпілим безумовно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного злочину, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що достатньою компенсацією з відповідача ОСОБА_5 за спричинені позивачу ОСОБА_7 душевні страждання та переживання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я є сума 30000 грн.
Керуючись вимогами розумності і справедливості, а також враховуючи часткову сплату обвинуваченим ОСОБА_8 моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 10000 грн., суд вважає, що достатньою та справедливою компенсацією з ОСОБА_5 за спричинені позивачу ОСОБА_8 душевні страждання та переживання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я є сума 40000 грн.
Враховуючи викладене, з обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути: на користь ОСОБА_7 30000 грн., а на користь ОСОБА_8 40000 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведену транспортно-трасологічну експертизу в сумі 1307,60 грн. на підставі ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 03.06.2020 на підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 30000 (тридцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 76 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 283 (двісті вісімдесят три) гривні 79 копійок на відшкодування моральної шкоди.
В решті позову ОСОБА_7 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 40000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 26678 (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 57 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 1333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 93 копійки на відшкодування моральної шкоди.
В решті позову ОСОБА_8 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведену транспортно-трасологічну експертизу в сумі 1307 грн. 60 коп.
Речові докази: транспортний засіб «ВАЗ» моделі «21011», д.н.з. НОМЕР_3 , 1980 року випуску, який зберігається на майданчику тимчасового утримування транспортних засобів Волочиського відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення повернути власнику - ОСОБА_14 ; транспортний засіб «ВАЗ» моделі «2103», д.н.з. НОМЕР_1 , 1976 року випуску, який зберігається на майданчику тимчасового утримування транспортних засобів Волочиського відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІНЕ № НОМЕР_5 яке зберігається при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення повернути власнику - ОСОБА_15 .
Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.06.2020.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Волочиський районний суд Хмельницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1