Провадження № 1-кс/344/4047/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2021 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000361,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що 25.06.2021 приблизно о 21 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки OPEL ASCONA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09 «Мукачево-Львів», що по вул. Галицька в с. Ямниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Галич Івано-Франківської області. В салоні автомобіля ОСОБА_4 перевозив пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Дана ділянка дороги по напрямку руху автомобіля OPEL ASCONA із поворотом ліворуч, для двох напрямків руху, які розділені між собою дорожньою розміткою 1.3 (подвійна суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, в одному напрямку має по дві смуги, які розділені між собою переривчастими лініями дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_4 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, унаслідок чого втратив керування автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення із зустрічним автомобілем марки TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.3., п. 1.5., п. 2.3., б), д), п. 10.1., п. 12.1., Розділ 34 Дорожня розмітка: п. 1.1., у відповідності до якого лінію 1.3 перетинати заборонено.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 1 хребця шийного відділу хребта.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Човновиця Оратівського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, раніше не судимий.

ОСОБА_4 затриманий 26.06.2021 року в 00 год. 40 хв. у порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 26.06.2021 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події та додатками до нього, протоколами допиту свідків, та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років. При цьому, ОСОБА_4 раніше неодноразово порушував Правила дорожнього руху України, не має посвідчення на право керування транспортними засобами. Зокрема 01.06.2020 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння за ч. 5 ст. 130 КУпАП, 22.09.2020 притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вже 20.05.2021 та 22.06.2021 повторно протягом року притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказані факти свідчить про відчуття ОСОБА_4 безкарності за свої поступки, його суспільну небезпеку для оточуючих, можливість в майбутньому повторно вчиняти правопорушення та переховуватись від органів слідства та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливість призначення судом покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення його вини у суді;

незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема ОСОБА_4 може не з`являтись до суду чи органу досудового розслідування.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому слід застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчим зазначається, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. Також, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце постійного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Викладені обставини виправдовують обрання підозрюваному більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просила врахувати характеризуючі дані особи підозрюваного та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

З матеріалів клопотання вбачається, що 26.06.2021 року в 00 год. 40 хв ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 26.06.2021 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події та додатками до нього, протоколами допиту свідків.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, та спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливість призначення судом покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення його вини у суді; незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинення злочину, за яке судом може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, це створює ризики переховуватися від досудового розслідування.

Однак, прокурором жодним чином не доведено наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік, стан здоров`я, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний проживає разом з потерпілою ОСОБА_7 .

Враховуючи, що підозрюваний вчинив необережний злочин, ознак спяніння у ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення не виявлено, слідчий суддя вважає за можливим при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 24 серпня 2021 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181 600 ( сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 24 серпня 2021 року обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1