Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/279/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г.В.
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду Широкоряд Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Широкоряда Р.В.,

суддів Олексієнко І.С., Драного В.В.,

секретар Кримська Ю.О.,

за участі прокурора Запорожець О.М.,

осіб, стосовно майна яких вирішується питання накладення арешту, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

адвоката Урсаленка О.М.,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому, в

апеляційному порядку, за апеляційною скаргою адвоката особи, стосовно майна якої вирішується питання накладення арешту ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2021 року /у межах кримінального провадження № 0000474 від 26 червня 2021 року/ про задоволення клопотання про арешт майна.

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП Шленчак А.В. звернувся до місцевого суду з клопотанням про арешт майна вантажного автомобілю марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» /державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /, який зареєстрований на ОСОБА_4 , у фактичному користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із насипом піску у його кузові завантаженого до бортів, а також на навантажувач марки «ПЗА-1,0» /державний реєстраційний номер НОМЕР_2 /, який зареєстрований і у фактичному користуванні ОСОБА_1 , - з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внесено клопотання в межах кримінального провадження №0000474 від 26 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, за фактом порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про арешт майна.

Судом рішення мотивоване тим, що підозра обґрунтована, вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, може бути використане у кримінальному провадженні як докази.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується адвокат в інтересах ОСОБА_1 Урсаленко О.М., який оскаржує судове рішення в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити ухвалу, якою повернути ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майно, на яке накладено арешт, - автомобіль та навантажувач відповідно.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Доцільність арешту майна не доведена, кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає ч. 2 ст. 240 КК України, тексту кваліфікації кримінального правопорушення не приведено, не зазначено розмір шкоди, фактів завдання будь-якої шкоди державі чи дозвіллю, підозри нікому не пред`явлено, наявні докази свідчать про непричетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зазначає також, що слідчим суддею не враховано вимог ст. 173 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката Урсаленка О.М., Бабича О.П. та Лавруся С.Й., які підтримали задоволення апеляційної скарги адвоката, просили скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у накладенні арешту на майно, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Арешт майна, у відповідності до положень ст. 131 КПК України, є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, що допускаються виключно у разі доведення прокурором ряду обставин: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Визначення, мета і завдання арешту майна регламентовані ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 173 КПК України, ч. 1, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу; ч. 2, регламентовано: при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Держава може вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Разом з тим обмеження права власності, на думку Європейського суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності.

Тому обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава не обов`язково повинна застосовувати.

Порушення ст. 1 Першого протоколу матиме місце також і у випадку, коли наявна непропорційність між тягарем, який довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого Протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 69, 73, серія А № 52).

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

У випадках, коли йдеться про обмеження тих чи інших прав і свобод, Європейський суд завжди звертає увагу на низку параметрів, яким повинні відповідати застосовані державою заходи щодо конкретних прав (наявність правових підстав для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством; обумовленість обмеження легітимною метою; пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, яку держава намагалася досягти, запровадивши відповідне обмеження).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Як встановлено матеріалами клопотання, СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області провадиться досудове розслідування кримінального провадження №0000474 від 26 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням наразі встановлено: 25 червня 2021 року до відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшло повідомлення від працівника відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) з приводу того, що 25 червня 2021 року в адміністративних межах села Бірки Кропивницького району (тодішній Олександрівський район) Кіровоградської області в лісовому масиві було виявлено вантажний автомобіль та навантажувач, які без будь-яких встановлених законом дозволів займалися видобуванням піску.

Тоді ж, 25 червня 2021 року, слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, яка розташована поблизу села Бірки Кропивницького району, Кіровоградської області, де виявлено вантажний автомобіль марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , яким фактично користувався ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кузові якого до його бортів мався насип піску. Крім цього, на відстані 70 метрів від вказаного автомобіля виявлено навантажувач марки «ПЭА-1,0» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . який зареєстрований та фактично використовувався ОСОБА_1 .

На пропозицію пред`явити відповідні документи, які надають право на здійснення діяльності пов`язаної із видобування корисних копалин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили, що таких документів не мають.

У зв`язку із вищевикладеним, під час огляду вилучено навантажувач марки «ПЭА-1,0» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вантажний автомобіль марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові якого до його бортів мався насип піску.

У подальшому, 26 червня 2021 року слідчим у кримінальному провадженні, відповідною постановою, вилучені речі визнані речовими доказами.

Як встановлено слідчим суддею, власником вантажного автомобіль марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , а власником навантажувача марки «ПЭА-1,0» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 фактично користується вантажним автомобілем на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності.

Слідчому судді ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили, що за допомогою вантажного автомобіля та навантажувача певний час здійснюють видобуток піску, тобто використовують транспорт саме для цих цілей.

Відповідно до інформації відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та благоустрою Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області: на території Олександрівської селищної ради кар`єри для видобутку будівельного або декоративного піску відсутні; до правоохоронних органів з заявами про розкрадання піску чи у зв`язку з порушенням правил охорони або використання надр Олександрівська селищна рада - не зверталася; згідно із ч. 1 ст. 23 Кодексу України про надра: «Землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок, мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу добувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів.»

Олександрівська селищна рада здійснювала видобування піску для потреб селищної ради на території с. Бірки з 28 квітня по 06 травня 2021 року, повідомивши начальнику СПД 1 смт Олександрівка ВП м. Знам`янка КРУП ГУНП в Кіровоградській області майору поліції ОСОБА_5 - про видобування піску та дані про техніку, яка буде задіяна в цьому.

ОСОБА_2 надав спонсорську допомогуОлександрівській селищній раді у зазначену дату, а саме: у завезенні своїм вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 двох машин піску на пляж смт Олександрівки.

/інформаційний лист № 95 від 02.07.21/

Кримінальне правопорушення, у межах якого ставиться питання про застосування такого заходу його забезпечення як арешт майна, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України і передбачає відповідальність за вчинення порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Відтворена вище інформація спростовує наявність правової підстави для арешту майна у конкретному випадку, як те вимагається ст. 173 КПК України, оскільки може свідчити про відсутність події кримінального правопорушення.

Наразі не встановлено достатність підстав для арешту майна ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , і є невиправданим такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За таких обставин колегія суддів вважає висновки слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна передчасними, а доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу.

Відтак, колегія судді скасовує оскаржувану ухвалу слідчого судді і відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката особи, стосовно майна якої вирішується питання накладення арешту ОСОБА_1 , - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2021 року /у межах кримінального провадження № 0000474 від 26 червня 2021 року/ про арешт майна (вантажного автомобілю марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» /державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /, який зареєстрований на ОСОБА_4 , у фактичному користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із насипом піску у його кузові завантаженого до бортів, а також на навантажувач марки «ПЗА-1,0» /державний реєстраційний номер НОМЕР_2 /, який зареєстрований і у фактичному користуванні ОСОБА_1 ), скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області А.В. Шленчака про арешт майна вантажного автомобілю марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» /державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /, який зареєстрований на ОСОБА_4 , у фактичному користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із насипом піску у його кузові завантаженого до бортів, а також на навантажувач марки «ПЗА-1,0» /державний реєстраційний номер НОМЕР_2 /, який зареєстрований і у фактичному користуванні ОСОБА_1 у межах кримінального провадження № 0000474 від 26 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Майно вантажний автомобілю марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» /державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /, який зареєстрований на ОСОБА_4 , у фактичному користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із насипом піску у його кузові завантаженого до бортів, а також на навантажувач марки «ПЗА-1,0» /державний реєстраційний номер НОМЕР_2 /, який зареєстрований і у фактичному користуванні ОСОБА_1 повернути його володільцям: вантажний автомобілю марки та моделі «ЗИЛ-ММЗ 554 М» - ОСОБА_2 /як користувачеві на законних підставах/, навантажувач марки «ПЗА-1,0» - ОСОБА_1 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Широкоряд Р.В. Олексієнко І.С. Драний В.В.