ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/767/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/992/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.3 ст. 297 Кримінального кодексу України, призначено за ч.1 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
за ч.3 ст. 297 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 13 жовтня 2020 р., згідно протоколу затримання.
Згідно вироку 26.08.2019р. приблизно о 08.00 год. ОСОБА_8 знаходився за адресою: м. Харків, вул. Добродецького, 48, на кладовищі №8, куди приїхав з метою відвідування місця поховання своєї матері. Побачивши пам`ятні споруди осіб іншого віросповідання, діючи умисно і суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та нехтуючи моральними засадами суспільства, в частині поваги до померлих та місць їх поховання, у зв`язку з особистим релігійним ставленням до осіб іншого віросповідання, пошкодив елементи пам`ятних споруд місця поховання померлої ОСОБА_9 .
Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв матеріальний збиток близьким померлої, що згідно висновку товарознавчої експертизи №19134 від 13.09.2019р. становить 627 грн. 20 коп.
Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження елементів пам`ятних споруд місць поховання померлих, діючи повторно, 26.08.2019р. приблизно о 08год. 05 хв. ОСОБА_8 , умисно і суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та нехтуючи моральними засадами суспільства, в частині поваги до померлих та місць їх поховання, у зв`язку з особистими релігійним ставленням до осіб іншого віросповідання, пошкодив елементи пам`ятних споруд місця поховання померлої ОСОБА_10 .
Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв матеріальний збиток близьким померлої, що згідно висновку товарознавчої експертизи №19134 від 13.09.2019р. становить 313 грн. 60 коп.
Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження елементів пам`ятних споруд місць поховання померлих, діючи повторно, 26.08.2019р. приблизно о 08 год. 10 хв. ОСОБА_8 , умисно і суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та нехтуючи моральними засадами суспільства, в частині поваги до померлих та місць їх поховання, у зв`язку з особистими релігійним ставленням до осіб іншого віросповіданням, пошкодив елементи пам`ятних споруд місця поховання померлого ОСОБА_11 .
Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв матеріальний збиток близьким померлої, що згідно висновку товарознавчої експертизи №19134 від 13.09.2019р. становить 2891 грн. 00 коп.
Злочинні дії ОСОБА_8 привернули до себе увагу співробітників КП «Ритуал», кладовища №8, що знаходились неподалік, які, будучи свідками злочинних дій ОСОБА_8 , зробили йому зауваження, після чого ОСОБА_8 намагався покинути місце вчинення злочину, однак був затриманий співробітниками КП «Ритуал», які зупинили останнього та викликами працівників поліції.
Обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати повністю чи частково та ухвалити новий вирок. Зазначає, що вину визнає, щиро кається, проходив військову службу з НОМЕР_1 та по 2017 рік в АТО, знаходиться на релігіозному шляху. Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого виду покарання, зменшити термін позбавлення волі.
Прокурор у кримінальному провадженні до початку апеляційного розгляду відмовилася від поданої апеляційної скарги, надавши до суду про це письмову заяву.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції встановив обставинами, що пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України - щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння у розкритті злочину. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено. Одночасно суд виходив з тяжкості вчиненого, враховуючи, що друге кримінальне правопорушення, вчинене повторно, є тяжким злочином. Щодо особи обвинуваченого, то останній раніше не судимий, є сиротою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутні з боку потерпілого претензії до обвинуваченого матеріального, морального характеру. З урахуванням всіх обставин місцевий суд дійшов висновку щодо необхідності призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально. Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, враховуючи, що обвинувачений вчинив кілька кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким і саме реальне відбування покарання сприятиме його виправленню, а також попередженню вчинення ним нових злочинів.
Крім того, з огляду на санкцію ч. 3 ст. 297 КК України, яка передбачає мінімальне покарання позбавлення волі від чотирьох років, судом небезпідставно з урахуванням особи обвинуваченого застосовано ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 3 ст. 297 КК України.
Апеляційний суд приймає до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Визнання вини та щире каяття були враховані судом при вирішенні питання щодо покарання. Проходження військової служби, про що вказує обвинувачений, та його знаходження на даний час на релігіозному шляху істотно не знижують тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, оскільки згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , побачивши пам`ятні споруди осіб іншого віросповідання, діючи умисно і суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та нехтуючи моральними засадами суспільства, в частині поваги до померлих та місць їх поховання, у зв`язку з особистим релігійним ставленням до осіб іншого віросповідання, пошкодив елементи трьох пам`ятних споруд. Обставини вчиненого свідчать про обгрунтованість призначеного судом першої інстанції покарання, розмір та вид якого в даному конкретному випадку є справедливими та сприятимуть досягненню мети покарання, закріпленої в ст. 50 КК України. Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання, враховуючи наведене вище. Крім того, судом першої інстанції достатньою мірою пом`якшено обвинуваченому покарання при застосуванні ст. 69 КК України. Питання, яке порушує обвинувачений, щодо обрання іншого виду покарання, пов`язане із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями). Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим та звільнити від його відбування з випробуванням чи застосувати інший більш м`який вид покарання, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: