04.03.2021
Справа № 642/3243/20,
Провадження 1-кп/642/131/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 12.05.2020р. за № 00001041.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.05.2020р. обвинуваченому ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що ризики не зменшилися. ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, обвинувачується у тяжкому злочині в період іспитового строку, і може переховуватися від суду, або вчинити новий злочин, оскільки не має джерел заробітку і раніше судимий за корисливий злочин.

Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження тримання під вартою та вважали, що ризики не доведені. У ОСОБА_6 є місце проживання за адресою цивільної дружини з якою він мешкав тривалий час, тому йому можливо обрати домашній арешт.

Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий, інкримінований злочин вчинено у період іспитового строку, неодружений, офіційно не працевлаштований, є громадянином іншої країни, та на території України проживає без реєстрації.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, характер та обставини інкриміновано злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 331 ч.3 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 02 травня 2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2021р.

Суддя ОСОБА_1