У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003881 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, що має посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.
Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1256,08 грн. Вирішено питання речових доказів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду в частині призначення покарання, вважає його занадто суворим, а остаточно призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.

Зазначає, що він щиро шкодує за свій вчинок. Вказує, що потерпіла ОСОБА_8 пробачила йому ще під час досудового слідства, про що подала відповідну заяву до правоохоронних органів та він відразу став співпрацювати з органами слідства і повністю визнав вину.

Зазначає, що він має постійне місце мешкання та у нього двоє дітей (молодшій дочці 16 років). Запевняє, що він не являє собою небезпеку для суспільства.

На думку апелянта, до призначеного покарання судом достатньо було частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019 та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

30.10.2019 близько 15:20 год., точного часу встановити у ході досудового розслідування не виявилося можливим ОСОБА_5 , знаходився на зупинці громадського транспорту «Садова» по пр. Центральному в бік вул. 3-Слобідська, що розташована у м. Миколаєві.

У подальшому до вказаної зупинки прибуло маршрутне таксі №52, до салону якого почали заходити пасажири, в цей час у нього виник раптовий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_8 та таємно, шляхом вільного доступу з кишені пальто останньої здійснив крадіжку належного їй мобільного телефону марки «Samsung J7» вартістю 1366,66 грн, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винними у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 до апеляційного суду повторно не з`явився, про причини явки не повідомив, хоча повідомлений про апеляційний розгляд, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення йому судом першої інстанції занадто суворого покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, його особу, який є раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, та вчинив злочин за оскаржуваним вироком 30.10.2019, тобто в період іспитового строку.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину,2005 року народження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Також судом першої інстанції враховано досудову доповідь Центрального районного відділу філії Державної установи "Центра пробації" в Миколаївській області, згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як високий, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як низький.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. Призначене покарання у виді обмеження волі за розміром є мінімальним, а за видом не є найсуворішим. Тому відсутні підстави вважати, що призначене покарання є занадто суворим, як стверджує апелянт.

На думку суду, призначене ОСОБА_5 покарання за видом та у розмірі, який визначив суд першої інстанції відповідно до санкції ч. 2 ст. 185 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 востаннє судимий за вироком від 04.10.2019 за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо призначення йому покарання за оскаржуваним вироком у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. Проте просить до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім, та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

Суд вважає, що дана вимога апелянта не підлягає задоволенню, з огляду на те, що остаточне покарання правильно визначено за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, та до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 04.10.2019. Остаточне покарання за розміром не є занадто суворим, як вважає апелянт.

За такого апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 -Губарєва