Дата документу 14.06.2021 Справа № 332/861/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/861/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/977/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула 14 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2021 року про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду із поданням про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_7 .
В обґрунтування подання зазначено про позитивне закінчення іспитового строку, призначеного ОСОБА_7 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2018 року.

Задовольнивши подання, суд, вказав, що засуджений протягом іспитового строку в цілому умови іспитового строку виконував, в період іспитового строку не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягався. Крім того, під час судового засідання засуджений щиро розкаявся у допущеному ним порушенні, що розцінено судом як намір його виправлення, тому вважав за можливе відповідно до ст. 78 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, винесеною з порушенням вимог КПК України та всупереч положенням Кримінального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України.

Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає про судом безпідставно не враховано те, що засудженим було тричі порушено умови іспитового строку, а саме ОСОБА_7 двічі протягом 2018 року виїжджав за межі України без узгодженості з органом пробації та засуджений один раз без поважних причин не з`явився на реєстрацію.

Крім того, зазначає, що подання органу пробації не містить точних відомостей щодо виконання обов`язків засудженим ОСОБА_7 , замість цього в поданні зазначено, про їх не виконання без поважних причин, зокрема не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Вважає, що ОСОБА_7 не було належним чином виконано покладенні судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні не підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на те, що порушення були поодинокі.
Засуджений у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вказавши про те, що один раз виїжджав за межі України у зв`язку зі смертю родича, а другий раз по роботі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи прокурора щодо незаконності оскаржуваної ухвали про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч.1 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняє засудженого від призначеного йому покарання.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, з 8 травня 2018 року в Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області перебуває на обліку ОСОБА_7 , засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2018 року за ч.2, ч.3 ст. 311 КК України до 5 року позбавлення волі, та якого на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 рік з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації .

Начальник Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_7 , посилаючись на те, що засуджений під час іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягувався, нового кримінального правопорушення не вчинив, виїхавши два рази за межі України без погодження з органом пробації та не з`явившись один раз на реєстрацію до органу пробації, за що отримав письмове попередження, та в подальшому не допускав порушення обов`язків, покладених на нього судом.

Свої висновки про задоволення подання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений протягом іспитового строку в цілому умови іспитового строку виконував, в період іспитового строку не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягався, щиро розкаявся у допущеному ним порушенні.

З наведеними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи прокурора в апеляції щодо наявності підстав для скасування звільнення та направлення ОСОБА_7 відбувати покарання оскільки засудженим було порушено умови іспитового строку, а саме через виїзд за межі України без узгодженості з органом пробації та неявку на реєстрацію не є слушними.

Як вбачається зі змісту подання, після винесення ОСОБА_7 письмових попереджень за виїзд за межі України без узгодженості з органом пробації та неявку на реєстрацію до органу пробації, останній більше не порушував вказані покладені обов`язки.

Отже, подальша поведінка засудженого щодо недопущення засудженим порушення покладених судом обов`язків та пояснення об`єктивних причин виїзду за межі України та неприбуття на реєстрацію, заслуговують на увагу у якості поважних та не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_7 покладених обов`язків.

Таким чином, наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки вони не носили систематичного характеру.

Як слушно було зауважено прокурором при апеляційному розгляді, який не підтримав апеляційну скаргу, порушення були поодинокі.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням того, що засуджений під час іспитового строку нових кримінальних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, має посередню характеристику за місцем проживання (м.о.с. а.п. 140), та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, оскільки ОСОБА_7 після отримання письмових попереджень більше не допускав подібних порушень, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Отже, доводи прокурора про не виконання ОСОБА_7 належним чином покладених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, судова колегія визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що засуджений мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 23 жовтня 2003 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок районного суду про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

Посилання прокурора в апеляційні скарзі щодо відсутності в поданні органу пробації точних відомостей щодо виконання обов`язків засудженим ОСОБА_7 , колегія суддів з огляду на зміст подання начальника Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області не бере до увагу.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2018 року у зв`язку із закінченням іспитового строку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4