Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000185 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 11 березня 2020 року) про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр..України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною освітою, розлученого, не працюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбачного ч.1 ст.246 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Також судом вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту накладеного на майно, та речових доказів.

Прокурор у апеляційній скарзі вважає, що вирок суду винесений із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що всупереч вимогам КПК України, суддею районного суду у вироку не сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 , яке суд визнав доведеним, а лише зазначено сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення. Також вважає неправильним повернення знаряддя вчинення злочину (бензопили) обвинуваченому.

За вироком суду, 10 березня 2020 року, приблизно о 18 год. 30 хв. У лісовому масиві у виділі №20 кварталу №18 Рокитнівського лісництва ДП СЛАП «Рокитнівський ДСЛ» Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, що на території Масевицької сільської ради Рокитнівського району Рівнесенької області, всупереч вимогам Правил рубок головного користування в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 року№559, Правил відпустку деревини на пні в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 року №1378, без наявності передбаченого законодавством дозволу на рубку чи заготівлю деревини, за допомогою бензопили марки «Husqvarna», оранжевого кольору, умисно, самовільно, незаконно, з корисливих мотивів, зрізав 18 (вісімнадцять) сиро ростучих дерев породи сосна звичайна. В подальшому 11.03.2020 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 повторно прибув до виділу №20 кварталу №18 Рокитнівського лісництва, де завантажив на кінну (гужову) підводу частину незаконно зрізаної деревини породи сосна та був виявлений працівниками ДП СЛАП «Рокитнівський ДСЛ» на місці події. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до розрахунків по таксах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» №665 від 23.07.2008 року,заподіяв шкоду державі на загальну суму 39412 грн. 04 копійки.

Обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду апеляційної скарги, в суд не прибув, заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.246 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання щодо неправильного застосування кримінального процесуального закону, зокрема в частині формулювання судом обвинувачення, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

Так, в поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, суддею місцевого суду у вироку не сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 , яке суд визнав доведеним, а лише зазначено сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення.

Пунктом 2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Дійсно, як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції замість формулювання обвинувачення зазначив, що «суть сформульованого у вказаному обвинувальному акті обвинувачення, яке підтримане у судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 , полягає у наступному». Після цього, наступним пунктом вироку викладено суть пред`явленого обвинувачення.

Між тим, колегія суддів вважає, що зазначені прокурором в апеляційній скарзі вимоги жодним чином на суть прийнятого рішення не впливають, а сама структура викладення обвинувачення, встановленого судом першої інстанції, не є безумовною підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Як вбачається із апеляційної скарги прокурора, остання послалась на ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, проте жодного мотивування своєї позиції в чому ж все таки виразилось істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду прийняти законне та обгрунтоване рішення, вона не навела.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи таких порушень кримінального процесуального закону колегія суддів не віднайшла.

Крім того, згідно ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Однак, апеляційна скарга прокурора взагалі не містить покликання на ч.1 ст.415 КПК України, а також з неї не вбачається обгрунтованих посилань на жодну з підстав зазначеної статті.

А тому, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції відсутні.

Що стосується вимог прокурора про конфіскацію речових доказів, то колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення, оскільки питання щодо долі речових доказів судом першої інстанції вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційної скарги не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000185 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 11 березня 2020 року) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою з моменту отримання копії даного рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3