ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8319/18

Номер провадження 1-кп/495/144/2021

18 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000412 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке, Білгород Дністровський район, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, працюючого продавцем-консультантом в «АТБ Маркет», раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
представник потерпілого ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 18.02.2017 року у нічний час доби, а саме приблизно о 00 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля будівлі № 26 ПАТ «Ощадбанк» по вул. Кірова у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, в ході суперечки із потерпілим ОСОБА_5 , який бризнув газовим балончиком в обличчя обвинуваченого ОСОБА_3 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов спереду до потерпілого ОСОБА_5 та умисно наніс останньому декілька ударів правою рукою по обличчю, після чого потерпілий присів закриваючись руками голову, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 продовжував бити ногами потерпілого, точну кількість ударів встановити не надалось можливим, в результаті чого у потерпілого ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом ліктьової кістки в області нижньої третини, закрита черепно-мозкова травма у вигляді комплексу тілесних ушкоджень: струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, синців в повіках очей, які належать в сукупності до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя на момент їх заподіяння.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 15.03.2017 року, у потерпілого ОСОБА_5 встановлено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом ліктьової кістки в області нижньої третини, закрита черепно-мозкова травма у вигляді комплексу тілесних ушкоджень: струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, синців в повіках очей.

Закритий перелом ліктьової кістки викликає тривалий розлад здоров`я, більше як 21 день, у відповідності до п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень (1995) відносяться до категорії середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді комплексу тілесних ушкоджень: струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синців в повіках очей, викликає розлад здоров`я більше 6-ти і не більше 21-го дня, у відповідності до п.2.3.3. «Правил...» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Заритий перелом правої ліктьової кістки з незначними зміщеннями уламків міг бути заподіяний травмуючою ударною дією тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді комплексу тілесних ушкоджень: струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синців в повіках очей, виникла в результаті ударної травмуючої дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості якого на початок проведення судово-медичної експертизи встановити не можливо.

Тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , заподіяні незадовго до його звернення за медичною допомогою, можливо в строк вказаний в постанові.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 18.02.2017 року у нічний час, приблизно о 00 годині 20 хвилин, він, знаходячись біля будинку №26 ПАТ «Ощадбанк» по вул. Кірова в м. Білгород-Дністровський Одеської області, в ході суперечки із потерпілим ОСОБА_5 , так як останній бризнув газовим балончиком йому в обличчя, наніс останньому тілесні ушкодження. Зазначив, що він би не бив потерпілого, якщо б той не бризнув йому в обличчя з балончика. У скоєному розкаявся та просив суворо не карати його. Цивільний позов потерпілого в частині стягнення майнової шкоди визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 18.02.2017 року у нічний час, приблизно о 00 годині 20 хвилин, він знаходячись біля будинку №26 ПАТ «Ощадбанк» по вул. Кірова в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. У нього стався конфлікт з обвинуваченим, оскілки той вимагав від нього купити йому пива. В ході суперечки із обвинуваченим ОСОБА_3 , він бризнув останньому балончиком з газу в обличчя. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до нього та наніс декілька ударів правою рукою йому по обличчю, від чого він присів закриваючись руками голову, при цьому ОСОБА_3 , продовжував бити його ногами. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Просив покарати обвинуваченого суворо.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, враховуючи його стан здоров`я та сімейний стан, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення яке відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся та сприяв розкриттю злочину, визнав матеріальну шкоду, спричинену злочином, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, те що він працює, одружений та має на утриманні малолітню дитину, а також враховуючи думку потерпілого, який просив покарати обвинуваченого суворо, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди у розмірі 4981,58грн., моральної шкоди у сумі 15 000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого компенсацію моральної шкоди у сумі 4000грн.

В частині стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку з визнанням обвинуваченим суми матеріального збитку, суд вважає необхідним задовольнити позов потерпілого у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого компенсацію матеріальної шкоди у сумі 4 981,58 грн., оскільки потерпілим документально підтверджені витрати.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 4981,58грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди у сумі 4000грн.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1