Провадження № 1-кп/734/57/21 Справа № 734/3115/20
В И Р О К

іменем України

22 лютого 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 07.03.2020 за № 0000013 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця, сержанта військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше відповідно до ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_4 , обіймаючи посаду командира НОМЕР_2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «сержант», у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст.ст. 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551- ХІV та своїх службових обов`язків, 06.03.2020 приблизно о 22 год. 40 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у кімнаті для вмивання, що розміщується на першому поверсі казарми № НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , стоячи навпроти солдата ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_5 свою уявну перевагу над ним, фізичну силу та утвердити власний авторитет серед інших військовослужбовців через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення і виконання своїх службових обов`язків, в порушення закріпленого у військових статутах порядку взаємовідносин між військовослужбовцями, всупереч інтересам служби, з метою приниження особистої гідності вказаного військовослужбовця, перевищуючи свої службові повноваження, наніс солдату ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки у обличчя в область лівої щоки, внаслідок чого, не втримавши рівновагу, останній впав на підлогу та втратив свідомість, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи від 14.03.2020 № 55 отримав тілесні ушкодження легкого ступеню у вигляді однієї забійної рани волосяної частини голови, потиличної ділянки справа та однієї забійної рани лівої щоки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 06.03.2020 року, приблизно о 22 год. 40 хв. зайшов до туалетної кімнати казарми, де побачив групу військовослужбовців з трьох чоловік, які курили. На його зауваження щодо припинення куріння в недозволеному місці, останні відреагували агресивно, почали його штовхати та намагалися вдарити. Почалася бійка, під час якої, з метою захиститися, він вдарив одного з них рукою в обличчя, після чого останній впав на підлогу. Після цього до кімнати забігли інші військовослужбовці і припинили бійку. Як з`ясувалося пізніше, потерпілим виявився рядовий ОСОБА_5 , якого він ні до цього конфлікту, ні після не бачив. ОСОБА_5 не є йому підлеглим за посадою, але являється підлеглим за званням. У скоєному щиро кається, запевнює про недопущення у подальшому подібних випадків. Бажає продовжувати військову службу для захисту суверенітету і територіальної цілісності України.

Перед допитом в судовому засіданні обвинуваченого, останній попросив справу розглянути без дослідження письмових доказів по справі, правильно усвідомлюючи зміст даних обставин справи і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст. 426-1 КК України. Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежив фактичні обставини справи допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорювались. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи обсяг досліджених доказів у судовому засіданні, суд вважає доказаним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив застосування насильства щодо підлеглого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який має статус учасника бойових дій, проходив службу в зоні АТО, виявляє бажання у подальшому проходити військову службу, в тому числі захищати незалежність і територіальну цілісність України під час проведення дій ООС (АТО) на Сході України, неодноразово нагороджувався грамотами і подяками за професіоналізм, мужність, сміливість, відвагу, відданість військовій присязі, зразкове та сумлінне виконання службових обов`язків і бойових завдань по захисту цілісності ту суверенітету України, ставлення його до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, відсутність претензій з боку потерпілого, згідно службової характеристики характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Таким чином, вказане дає підстави для висновку про існування у кримінальному провадженні сукупності пом`якшуючих обставин, яка, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 426-1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.58 КК України ОСОБА_4 замість 2 років позбавлення волі призначити остаточне покарання у виді 2 років службового обмеження, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення в доход держави у розмірі 20 відсотків. На думку суду таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження, буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати за відсутністю потреби.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_4 замість 2 років позбавлення волі призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років службового обмеження, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення в доход держави у розмірі 20 відсотків.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати за відсутністю потреби.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя