ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1244/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/7203/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду за клопотанням прокурора продовжено на 60 днів до 05.06.2021 року включно строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що у 2019 році апеляційний суд змінив йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Після звільнення він не переховувався, але суд першої інстанції знову взяв його під варту мотивуючи тим, що він перебував у розшуку та вчинив новий злочин. Однак будь-які докази перебування його у розшуку і вчинення ним іншого злочину в матеріалах справи відсутні. А тому підстав для зміни йому запобіжного заходу немає.

Захисник ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, обвинувачений не заперечував проти апеляційного розгляду за його відсутності, відтак, перешкод для розгляду клопотання не вбачається .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК злочинів.

Під час судового розгляду даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки строк тримання під вартою останнього спливає, а ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК є наявними та не відпали.

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків у провадженні, переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді вже змінювався запобіжний захід у серпні 2018 року з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього певних обов`язків, які останній належним чином не виконував. Перебував у розшуку та в період дії домашнього арешту ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у скоєнні ряду злочинів.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Крім того, з представлених матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше 3 рази притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Наразі знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину.

Сукупність даних обставин на переконання судової колегії доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Отже, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, міськрайонний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи обвинуваченого про те, що прокурор не зазначив якими доказами підтверджуються ризики, на які він посилався, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки прокурор належним чином мотивував своє клопотання та навів обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що на час апеляційного розгляду строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, а обвинувачений тримається під вартою на підставі ухвали міськрайонного суду від 01.07.2021року.
Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 05.07.2021 Справа № 310/7203/18