Житомирський апеляційний суд
Справа №290/347/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_8 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року, якою продовжено дію раніше обраного обвинувачуваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року, продовжено дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 червня 2021 року включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що на час постановлення ухвали, по справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані потерпілий, свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати безпосередньо або через родичів (що підтверджується поясненнями потерпілого) або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ними процесуальних рішень по справі.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачуваному ОСОБА_8 та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Посилається на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає про те, що в судовому засіданні не підтвердилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за місцем проживання та бувшого навчання характеризується з позитивної сторони.

Зазначає, що у ОСОБА_8 існують проблеми зі здоров`ям, які в умовах обмеження волі загострились.

Крім того, вважає, що твердження потерпілого ОСОБА_9 , що на нього вчиняється психологічний тиск з боку родичів обвинуваченого ОСОБА_8 - голослівні, нічим не підтверджені.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши провадження в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

В провадженні Романівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16 квітня 2021 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, за місцем проживання характеризується негативно, не має місця роботи та джерел доходів, не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, згідно до обвинувачення, вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності у період іспитового строку за попереднім вироком.

Ці обставини свідчать, що не зменшились та продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК, які були враховані при обранні йому даного виду запобіжного заходу, а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки альтернативного запобіжного заходу у виді застави не визначив, жодних визначених законом обґрунтувань для такого виключення не навів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з істотними порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення, а з врахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу зі скасуванням ухвали суду й постановленням нової ухвали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, вчиненого в період іспитового строку, а тому визначає розмір застави, в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з покладенням обов`язків.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року, якою продовжено дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 14 червня 2021 року включно.

Одночасно визначити розмір застави 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 грн., яка може бути внесена на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ):42261525, Банк отримувача: ДКСУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО):820172; Рахунок отримувача: UA 0085932).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним його викликом, вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає с. Пилипо-Кошара, Житомирського (Романівського) району, Житомирської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватися зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Строк дії покладених обов`язків у разі внесення застави встановити до 14 червня 2021 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у встановленому розмірі оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на депозитний рахунок, повинен бути наданий уповноваженій особі або установі, де обвинувачений утримуватиметься під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: