Дата документу 30.06.2021 Справа № 333/549/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/889/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/549/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

13 січня 2018 року приблизно о 15 годині ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що вдома нікого не має та за ним ніхто не спостерігає, його дії залишаться ніким непоміченими, діючи повторно, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить його брату ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 19800 грн.

28 січня 2018 року приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 . В цей час таємні дії ОСОБА_8 були виявлені потерпілим ОСОБА_10 , який став вимагати повернення свого майна. Не зважаючи на те, що дії ОСОБА_8 були викриті потерпілим, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ігноруючи вимоги потерпілого ОСОБА_10 , діючи відкрито для останнього, покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном. Протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 400 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, цивільні позови та речові докази.

Крім того, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

17 січня 2018 року приблизно о 19 год. ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись поряд з буд. АДРЕСА_3 , відкрито, з руки потерпілого ОСОБА_11 шляхом ривку, викрав мобільний телефон вартістю 4999 грн., який знаходився в силіконовому прозорому чохлі та з встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять. Після цього, ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4 999 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В ніч з 20 на 21 січня 2018 року ОСОБА_8 , рухаючись по вул.Водограйній у м.Запоріжжі, з метою збагачення шляхом викрадення чужого майна, прибув у двір будинку АДРЕСА_4 , де запримітив автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційні номерні знаки « НОМЕР_1 ». Далі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що поблизу нього нікого не має, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу власноруч відчинив капот вказаного автомобіля, звідки від`єднав та викрав акумулятор вартістю 1200 грн., який належить потерпілому ОСОБА_12 . Після цього, зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1200 грн.

Після чого, в цей же період часу ОСОБА_8 , рухаючись по вул.Новокузнецькій у м.Запоріжжі, з метою збагачення, шляхом викрадення чужого майна, прибув у двір будинку АДРЕСА_5 , де запримітив автомобіль «ВАЗ 2106» реєстраційні номерні знаки « НОМЕР_2 ». Далі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що поблизу нього нікого не має, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, власноруч відчинив капот вказаного автомобіля, звідки від`єднав та викрав акумулятор вартістю 2600 грн., який належить потерпілому ОСОБА_13 спричинивши йому матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, перебуваючи в зазначеному подвір`ї ОСОБА_8 запримітив автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційні номерні знаки « НОМЕР_3 ». Далі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що поблизу нього нікого не має, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, власноруч відчинив капот вказаного автомобіля, звідки від`єднав та викрав акумулятор вартістю 1200 грн., який належить потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши йому матеріальних збитків на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

02.01.2018 року приблизно о 02 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження дверей гаражу, проник до вказаного приміщення, що знаходиться на території домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_15 . Далі, діючи згідно свого злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, покинув вищевказане місце, чим довів свій злочинний умисел до кінця, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 3800 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Також, 03.01.2018 року приблизно о 03 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, через паркан, проник на територію дачної ділянки АДРЕСА_7 , де за допомогою металевого прута, шляхом зриву замку проник до приміщення вказаного будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_16 . Після чого покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 2 600 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Також, 21.01.2018 року приблизно о 19 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у громадському парку «ЗТЗ», що розташовано по вул.Ризька в м.Запоріжжі, де знаходився зі знайомою ОСОБА_17 , скориставшись тим, що остання відволіклась, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з лавки, яка розташована у вказаному парку, таємно викрав ноутбук вартістю 1500 грн., що належить ОСОБА_17 , після чого покинув місце злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

12.01.2018 року ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, через паркан, проник на територію дачної ділянки АДРЕСА_8 , де за допомогою металевого прута, шляхом пошкодження дверей, проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_18 , після чого покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 4695 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинені повторно.

18 січня 2018 року о 02 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, знаходячись по АДРЕСА_9 , що належить ОСОБА_19 , звідки таємно викрав майно, що належить останньому, після чого покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

27.01.2018 року приблизно о 02 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замку гаражу, проник до вказаного приміщення, що знаходиться на території домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_20 , звідки таємно викрав майно, яке належить останньому, після чого покинув місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 4730 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

02.01.2018 року у нічний час ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотив, перебуваючи між першим та другим поверхами під`їзду №2, буд. АДРЕСА_11 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки, пошкодив дверцята антивандального ящику, звідки таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Січ-Інфоком». Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Січ-Інфоком» майнову шкоду на загальну суму 1268 грн. 03 коп.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 03.01.2018 року у нічний час ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у першому під`їзді буд. АДРЕСА_12 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, шляхом вільного доступу, проник до підвального приміщення вказаного будинку, звідки таємно викрав витратомір, який належить концерну «Міські теплові мережі». Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав концерну «Міські теплові мережі» майнову шкоду на загальну суму 22 306 грн. 75 коп.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

05.01.2018 року у нічний час ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, за допомогою заздалегідь приготовленого ножу, пошкодив замок двері технічного поверху вказаного будинку, після чого проник на дах, звідки таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Радіоком». Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Радіоком» майнову шкоду на загальну суму 8 033 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Крім того, 06.01.2018 року у нічний час ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_13 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки, пошкодив пластикове вікно, після чого проник до приміщення квартири АДРЕСА_14 , звідки таємно викрав майно, яке належать ОСОБА_21 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_21 майнову шкоду на загальну суму 1200 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

20.01.2018 року у нічний час ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на технічному поверсі під`їзду №8, буд. АДРЕСА_15 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, за допомогою заздалегідь приготовленого ножу, шляхом перерізу дротів, таємно викрав комутатор вартістю 800 грн., що належать ОСОБА_22 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_22 майнову шкоду на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

07.01.2018 року приблизно о 04 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому що, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленого лому, шляхом пошкодження даху гаража, проник до гаражу № НОМЕР_4 , що розташований у гаражному кооперативі «Дніпро» по пров.Низовому в м.Запоріжжі, звідки шляхом вільного доступу, з приміщення гаражу таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_23 , на загальну суму 2 508 грн. 82 коп., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

09.01.2018 року приблизно о 22 годині ОСОБА_24 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленого лому, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення гаражу № НОМЕР_5 , розташованого у гаражному кооперативі «Придніпровський», що розташований по вул.Українській 2-В в м.Запоріжжя, звідки шляхом вільного доступу, з моторного відділення автомобіля «Ореl» д.р.н. НОМЕР_6 , таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_25 , на загальну суму 13 516 грн. 04 коп., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

07.01.2018 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №146 по пр.Соборному в м.Запоріжжі, звернув увагу на припаркований автомобіль «Mitsubishi», д.р.н, НОМЕР_7 , після чого, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені передні пасажирські двері, шляхом вільного доступу, таємно викрав з панелі приладів автомобіля майно, яке належить ОСОБА_26 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_26 , матеріальну шкоду на суму 2 633 грн. 33 коп. Після чого, зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

26.01.2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому що, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленого лому, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення гаражу, розташованого на території подвір`я по АДРЕСА_16 , звідки шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_27 , на загальну суму 7 733 грн. 33 коп., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

30.06.2015 року приблизно о 15 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у маршрутному таксі №85 на шляху прямування від зупинки громадського транспорту «пл.Фестивальна» до зупинки громадського транспорту «бул.Шевченка» в м.Запоріжжя, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, шляхом вільного доступу, з заднього карману джинс, таємно викрав мобільний телефон вартістю 3 500 грн., який на праві власності належить ОСОБА_28 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_28 майнову шкоду вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 12.10.2017 року у нічний час ОСОБА_8 , маючі умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у дворі біля будинку АДРЕСА_17 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, шляхом вільного доступу, за допомогою заздалегідь приготовлено металевого шампуру, демонтував та таємно викрав дві фари з автомобілю «РОRSСНЕ Сауеnne», д.р.н. НОМЕР_8 , загальною вартістю 30 000 грн., які належать ОСОБА_29 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_29 майнову шкоду на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

22.01.2018 року приблизно о 16 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у маршрутному таксі №63 на шлях прямування від зупинки громадського транспорту «магазин «Ластівка»» до зупинки громадського транспорту «ЛСУ» в м.Запоріжжя, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, шляхом вільного доступу, з правого карману куртки, таємно викрав мобільний телефон вартістю 3 548 грн., що належить ОСОБА_30 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_31 майнову шкоду на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 25.01.2018 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні офісу №9 за адресою: АДРЕСА_18 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його злочинним намірам ніхто перешкодити не зможе, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_32 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_33 майнову шкоду на загальну суму 3 999 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вироком суду ОСОБА_8 виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК в рамках кримінальних проваджень №0000050 та №0000506 та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що в порушення вимог ст.94 КПК суд лише за своїм внутрішнім суб`єктивним переконанням, яке не ґрунтувалося на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, зробив висновок про недоведеність вини ОСОБА_8 . Так, суд проігнорував той факт, що під час судового засідання свідку ОСОБА_34 був пред`явлений протокол пред`явлення для впізнання, відповідно до якого ОСОБА_8 був впізнаний свідком як особа, що продала свідку викрадений перфоратор. Свідок підтвердив, що приймав участь у вказаній слідчій дії і впізнав цю особу. Також свідку було продемонстровано заяву про добровільну видачу ним викраденого перфоратору та свідок також підтвердив факт того, що заява написана ним. Однак суд, жодним чином не мотивуючи свою позицію, не прийняв вказані факти до уваги, взагалі не надав оцінку показам свідка в цій частині та дійшов висновку про те, що протокол впізнання і заява про добровільну видачу майна не підтверджує вину обвинуваченого. Крім цього, суд не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які підтвердили, що обвинувачений продавав їм викрадене майно, в тому числі назвали ці предмети, хоча і не повідомили їх індивідуальні ознаки, оскільки пройшов значний проміжок часу. При цьому свідок ОСОБА_37 повідомив, що на час досудового розслідування обвинувачений сам співпрацював зі слідством і сам вказав на нього як на особу, яка придбала викрадене обвинуваченим майно. Також визнаючи недопустимими доказами додатки до протоколу тимчасового доступу, а саме копії матеріалів кримінального провадження №0000050, суд не взяв до уваги той факт, що стороною обвинувачення вживались заходи для долучення оригіналів документів, які були вилучені на підставі ухвали суду в рамках іншого кримінального провадження. Однак долучити до справи оригінали документів у передбачений законом спосіб не видалося за можливе, що підтверджується відповіддю ТУ ДБР. Більш того, вказані документи не є копіями оригіналів документів, а є результатом проведення окремої процесуальної дії тимчасового доступу, проведеної на підставі ухвали суду під час судового розгляду. Оскільки сам протокол тимчасового доступу не був визнаний недопустимим доказом, додатки до нього також мали бути досліджені і відомостям, що містяться в них, мала бути надана оцінка в сукупності з показами свідків ОСОБА_36 і ОСОБА_38 .

Захисник в своїй апеляційній скарзі просив вирок в частині засудження обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК за епізодом від 28.01.2018 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 за епізодом від 28.01.2018 року винуватим за ч.2 ст.185 КК та призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК в межах санкції даної статті, обмежившись відбутим покаранням, звільнивши обвинуваченого з зали суду. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у скоєнні саме грабежу, оскільки потерпілий в судове засідання не прибув, свідки зазначили, що бачили лише зникнення телефону, що був залишений без нагляду і звернули увагу потерпілого на зникнення його телефону. Під час судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_8 усвідомлював, що за його діями спостерігають інші особи. Зі слів обвинуваченого він був переконаний в тому, що його дії залишаються ніким не поміченими, а відтак дії обвинуваченого за цим епізодом мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги скарги прокурора, що її подав, та заперечила проти задоволення скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що прокурором оскаржено вирок лише в частині виправдання ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень в рамках кримінальних проваджень №0000050 та №0000506, колегія суддів вирок суду в частині виправдання обвинуваченого у вчиненні інших кримінальних правопорушень не переглядала.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 373 КПК встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, районний суд, виправдовуючи ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК в рамках кримінальних проваджень №0000050 та №0000506 за недоведеністю вини ОСОБА_8 у їх вчиненні, дотримався вищезазначених вимог закону.

Судом у вироку викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого обвинуваченому в цій частині і визнаного судом недоведеним, підстави його виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції у судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази винуватості обвинуваченого, на які посилалася сторона обвинувачення, та, згідно зі ст.94 КПК, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.

Відповідно до змісту ст.92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному провадженні зроблено не було.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000050 ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, а також у таємному викраденні майна ОСОБА_17 , вчиненого повторно.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в цій частині суд першої інстанції встановив, що потерпілому ОСОБА_15 , відповідно до його показів наданих в судовому засіданні, не відомо хто здійснив крадіжку його майна. Інші потерпілі, будучи належним чином повідомлені про дату і часу розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Допитані свідки ОСОБА_39 та ОСОБА_37 дійсно суду повідомили, що обвинувачений ОСОБА_8 пропонував їм купити у них певне майно. Разом з тим, дані свідки не повідомили суду будь-яких ідентифікуючих ознак такого майна. Таке майно не було вилучено під час досудового розслідування, а відтак належність потерпілим за цим кримінальним провадженням майна, яке пропонував купити свідкам обвинувачений, нічим не доведена.

Свідок ОСОБА_40 взагалі пояснив суду про те, що обвинуваченого ОСОБА_8 він не знає.

Також стороною обвинувачення в обґрунтування доведеності обвинувачення в цій частині було надано копії матеріалів кримінального провадження №0000050 (копії протоколів огляду місця події огляду предмета пред`явлення особи за впізнанням та інші), які були отримані на підставі ухвали суду від 01 жовтня 2020 року про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження.

Разом з тим, такі матеріали були надані суду не в оригіналі, а в копіях, без наведення відповідного обґрунтування неможливості надання оригіналів матеріалів з огляду положення на ст.99 КПК. Посилання прокурора на неможливість надання оригіналів матеріалів кримінального провадження через їх перебування на час судового розгляду в ТУ ДБР колегія суддів вважає непереконливими.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор виходив з того, що вказані матеріали кримінального провадження не є копіями оригіналів документів, а є результатом проведення окремої процесуальної дії тимчасового доступу до речей. Відтак прокурор вважав такі документи додатком до протоколу тимчасового доступу.

Разом з тим, долучені прокурором документи взагалі в належний спосіб не завірені, не прошиті та не пронумеровані. На переконання апеляційного суду це також унеможливлює використання їх в якості доказів винуватості обвинуваченого.

Також колегія суддів виходить із того, що в своїй апеляційній скарзі прокурор не зазначив, які саме з цих документів і яким чином доводять винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та за якими конкретно епізодами.

Будь-яких інших доказів в цій частині обвинувачення прокурором надано не було.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 було також пред`явлено обвинувачення у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_20 , поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно (кримінальне провадження №0000506).

Потерпілий ОСОБА_20 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився.

За даним епізодом обвинувачення прокурором було також надано в якості доказів винуватості ОСОБА_8 протокол огляду місця події від 05.03.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.03.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_40 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка продала йому електроперфоратор, протокол огляду предмету від 12.03.2018 року, заява свідка ОСОБА_41 про добровільну видачу.

Разом з тим, суд першої інстанції цілком обґрунтовано критично поставився до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_42 . Адже свідок ОСОБА_40 , будучи допитаним в судовому засіданні, суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_8 він не знає та жодного разу його не бачив.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки в даному випадку під час досудового розслідування мало місце впізнання не особи безпосередньо, а за фотознімками, час, місце і якість виготовлення яких не встановлено. А тому суд першої інстанції правильно надав пріоритет саме безпосереднім показам свідка ОСОБА_41 , який, безпосередньо оглянувши обвинуваченого в судовому засіданні, зазначив про те, що не знає дану особу. Відтак суд першої інстанції за таких обставин не вправі був покласти в основу обвинувачення протокол впізнання.

Інші докази, надані прокурором в цій частині, можуть лише доводити сам факт існування кримінально-караної події, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_8 , проте жодним чином не доводять причетність саме ОСОБА_8 до цього злочину.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Отже у контексті наведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані прокурором письмові докази, а також показання свідків у судовому засіданні ні самі по собі, ні у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів на спростування висновків районного суду прокурор в апеляційній скарзі не навів. Крім того, прокурор в скарзі навіть не зазначив, за якими саме епізодами злочинів необхідно визнати винуватим ОСОБА_8 , обмежившись посилання на номери кримінальних проваджень.

Крім того, прокурор звернувся до апеляційного суду із клопотанням про повторне дослідження доказів. Зі змісту даного клопотання вбачається, що підставою для такого дослідження доказів фактично є незгода прокурора з наданою судом оцінкою доказів.

Втім, частиною ч.3 ст.404 КПК встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

Разом з тим, наведені у клопотанні прокурора доводи стосуються в першу чергу його незгоди з оцінкою зазначених доказів, яка була надана судом першої інстанції. Між тим сама по собі незгода однієї зі сторін провадження з оцінкою доказів не породжує безумовний обов`язок суду апеляційної інстанції повторно дослідити докази.

Крім того, за змістом ч.3 ст.404 КПК учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Проте такого обґрунтування клопотання прокурора не містить, з огляду на що, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Захисник в своїй апеляційній скарзі фактично вимагав перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_10 від 28.01.2018 року на ч.2 ст.185 КК, вважаючи, що за даним епізодом злочину мало місце таємне викрадення майна.

Проте перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів не може погодитися із такими доводами та вимогами захисника виходячи з такого.

Для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.186 КК має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж

Будучи допитаною під час судового розгляду свідок ОСОБА_43 суду пояснила, що викрадення мобільного телефону в приміщенні кафе «Зебра», який належав потерпілому ОСОБА_10 , відбувалось в її присутності, вона особисто бачила та усвідомлювала факт викрадення вказаного майна. Потерпілий ОСОБА_10 , який в момент протиправних дій обвинуваченого стояв на порозі зазначеного кафе, відразу ж після повідомлення свідком ОСОБА_44 про заволодіння його майном, почав наздоганяти обвинуваченого Сиволапа з метою негайного припинення його протиправних дій.

Фактичні обставини кримінального провадження також свідчать про те, що сам обвинувачений, коли його наздоганяв потерпілий з вимогою повернути йому мобільний телефон, розумів (не міг не розуміти), що його злочинні дії помітили інші особи, і це підтверджує його поведінка, оскільки не встигши розпорядитись викраденим ним майном і об`єктивно не маючи такої змоги, після висунутих вимог потерпілого обвинувачений не зупинився, а покинув місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном.

А тому, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 , розпочаті як крадіжка мобільного телефону потерпілого та виявлені надалі свідком і потерпілим, переросли у грабіж, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі захисника стосовно неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК є непереконливими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, які пом`якшують покарання та даних про особу обвинуваченого.

Отже, на переконання колегії суддів, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370 КПК. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4