ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/2884/20 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1002/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 17.03.2016 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 23.09.2019 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 24.04.2020 року близько 05.00 год. прийшов до під`їзду АДРЕСА_2 , де між 6 та 7 поверхами побачив підсобне приміщення, звідки вирішив скоїти крадіжку. Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 за допомогою викрутки відкрив вхідні двері підсобного приміщення, звідки таємно викрав: фідерні спінінги марки «OKUMA 3007» з котушкою «PHOENINIX RX 40» в кількості 2 штук, вартістю 250 гривень за один, на суму 500 гривень, фідерні спінінги марки «Alcazar 360» з котушкою «Master SP 501» в кількості 2 штук, вартістю 283 гривні 33 коп. за один, на суму 566 гривень 66 коп., вудочки «SHADOW» «Sport Winner» з котушкою, в кількості 2 штук, вартістю 150 гривень за одну, на суму 300 гривень, вудочку «Jivaro 5000» вартістю 150 гривень, вудку «Guanewei 400» вартістю 150 гривень, металеві відкидні підставки для вудочок в кількості 4 штук, вартістю 18 гривень 67 коп. за одну, на суму 74 гривні 68 коп., металеві телескопічні підставки для вудочок в кількості 4 штук, вартістю 38 гривень 33 коп. за одну, на суму 153 гривні 32 коп., сигналізатори кльову в кількості 3 штук, вартістю 8 гривень 43 коп. на суму 25 гривень 29 коп., садок для риби вартістю 75 гривень, чохол для рибальської снасті марки «Tengfe 130» вартістю 179 гривень 33 коп., чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2174 гривень 28 коп. Після скоєння злочину ОСОБА_7 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим та просить призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з дорученням працевлаштування на поруки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, у якого відсутні міцні соціальні зв`язки, який за місцем мешкання характеризується формально задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному відділенні з приводу вживання алкоголю з шкідливими наслідками з 2011 року, офіційно не працевлаштований, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано відсутність обставини, що обтяжує покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 скоїв злочин тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання до 6 років позбавлення волі; неодноразово був засуджений, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Окрім цього, відповідно до висновку досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а призначення більш м`якого виду покарання із застосування ст.75 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст.75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого про застосування до нього положень ст.104 КК України, то вони є необґрунтованими та не узгоджуються з положеннями даного закону, оскільки положення ст.104 КК України застосовується до неповнолітніх осіб, а як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 скоїв даний злочин будучи повнолітньою особою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: