Справа № 296/7579/20
Вирок
Іменем України

16 серпня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000077 від 14.04.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Хутір Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , а на даний час приватний підприємець, офіційно неодруженого, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.11.2020 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів, спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 15 листопада 2019 року оголошено не було.

12 лютого 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 призваний на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою у АДРЕСА_2 .

27 лютого 2019 року солдат ОСОБА_8 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.

10 червня 2019 року наказом командувача Десантно штурмових військ Збройних Сил України №25-РС солдата ОСОБА_8 призначено на посаду гранатометника десантно штурмового взводу 3 десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

13 червня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 140 солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,127,128,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України , військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год 00 хв по 17 год 00 хв. Однак, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,127,128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 15 листопада 2019 року о 08 год 00 хв не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд за адресою в Черкаській області Чорнобаївський район, с. Богодухівка, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 03 вересня 2020 року, коли прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_4 , чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення та його причини не повідомляв, проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. В судовому засіданні дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Пояснив, що 27.02.2019р. уклав контракт на проходження військової служби строком на три роки. Був призначений на посаду гранатометника ДШВ 3 ДШР військової частини НОМЕР_1 . З 15.11.2019р на службі не перебував, знаходився в с. Богодухівка Черкаської області, бо розійшовся з цивільною дружиною. 03.09.2020р прибув до військової прокуратури. Просив суворо його не карати.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, громадські роботи відбув в травні 2021р., має молодий вік, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його соціальні зв`язки проживає в цивільному шлюбі, має малолітню дитину, працює, думку прокурора про призначення покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України, враховуючи висновок органу пробації про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання у виді штрафу.

Враховуючи наведене, з урахуванням особи ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про можливість застосування приписів ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті обвинувачення.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно направити обвинуваченому, вручити прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1