ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/899/21 Справа № 188/913/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000021 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 та прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня фактичного затримання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 16.01.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 21.06.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.01.2018 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Зараховано в строк відбуття покарання перебування під вартою в період з 23.05.2018 року по 23.12.2019 року.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня фактичного затримання - 13.01.2020 року.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Юрист 2 класу ОСОБА_13 , відповідно до наказу прокуратури Дніпропетровської області від 13.04.2016 року № 425к призначений на посаду прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.
Згідно постанови заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області молодшого радника юстиції ОСОБА_14 від 19.01.2018 року визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 19.01.2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в яку включено прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_13
12.04.2018 року постановою начальника слідчого відділу Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України.
В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 від 19.01.2018р., 18.04.2018р. прокурором Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_13 затверджено та направлено до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області для розгляду обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Приблизно о 10:00 годині 17.04.2018 року ОСОБА_7 , знаходячись в службовому кабінеті адміністративної будівлі Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Петропавлівка, вул. Миру, буд. 43, переслідуючи за мету сприяння у вирішенні питання щодо призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі за результатами розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000034 від 19.01.2018р. за ч. 2 ст. 309 КК України, маючи злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка відповідно до п. 2 примітки ст. 368 КК України займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду дії з використанням наданої їй службового становища, звернувся до прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_13 , як прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 19.01.2018 року, обвинувальний акт в якому 18.04.2018р. затверджено та направлено для подальшого розгляду до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, при цьому здійснив пропозицію надання неправомірної вигоди.
В свою чергу, прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури юрист 2 класу ОСОБА_13 , будучи службовою особою, яка відповідно до п. 2 примітки ст. 368 КК України займає відповідальне становище, того ж дня звернувся з відповідним рапортом до керівництва Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області щодо надходження від ОСОБА_7 пропозиції надання неправомірної вигоди, що був скерований до Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області для вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК України.
17.04.2018 року Павлоградською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області було внесено відповідні відомості про виявлене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Приблизно о 14:30 год. 23.05.2018 року, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка відповідно до п. 2 примітки ст. 368 КК України займає відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах ОСОБА_7 дії, з використанням наданої їй службового становища, прибули до адміністративної будівлі Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Петропавлівка, вул. Миру, буд. 43.
Після чого, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли до службового кабінету адміністративної будівлі Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури юрист 2 класу ОСОБА_13 є службовою особою органів прокуратури України, надали останньому неправомірну вигоду у розмірі 5 000,00 гривень, з метою сприяння у вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі за результатами розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000034 від 19.01.2018р. за ч. 2 ст. 309 КК України.
В подальшому, в ході огляду, на проведення якого добровільно надав згоду прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури юрист 2 класу ОСОБА_13 , співробітниками поліції було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень купюрами Національного банку України, в кількості 22 банкноти номіналом по 200 гривень з серійними номерами ЄА 8057129, ВА 5712979, ЗГ 6382499, СМ 1674005, АА 7161414, ЄЮ 3083919, ЕШ 4286269, УБ 1499717, ПЕ 9580219, ЕВ 6416093, УД 5829315, ЗД 7288662, ТЖ 8171018, ТД 9383572, УД 5678204, ТА 5454617, ЕХ 4584629, УЗ 2531521, КМ 6993167, ЄЮ 9426637, ЄБ 7969124, ПЗ 9068012, та 6 банкнот номіналом по 100 гривень з серійними номерами М3 7958478, КД 9063262, МД 2708157, ЕГ 7910538, ЗВ 4624665, ЗД 5367151, які ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 надав прокурору Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , як неправомірну вигоду за вчинення останнім дій з використанням наданого йому службового становища.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає оскаржуваний вирок незаконним, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та допущено істотні порушення вимог закону.
На думку обвинуваченого, суддя ОСОБА_1 є зацікавленою особою, оскільки її чоловік працює в поліції Петропавлівського району.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок відносно нього скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає вказаний вирок незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено, з якої причини свідок ОСОБА_16 після розмови з ОСОБА_7 , яка відбулась 17.04.2018 року, почав вести у своєму кабінеті відеоспостереження.
На його думку, прибуття обвинувачених до прокурора ОСОБА_13 , було зафіксовано на відео у спосіб, що не передбачений вимогами КПК України.
Також вважає, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, що виразилось у недопиті працівників поліції, на яких вказував обвинувачений ОСОБА_7 , як на підбурювачів. Справу вважає сфальсифікованою.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 просить вказаний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Вважає оскаржуваний вирок незаконним і необґрунтованим.
На думку захисника, суд невірно поставився до версії сторони захисту про те, що до ОСОБА_7 в травні 2018 року приїздили працівники поліції і змушували його надати прокурору неправомірну вигоду. Суд послався на покази лише тих свідків, які з`явились в судове засідання, але конкретно по суті з цього приводу нічого пояснити не змогли.
Зазначає, що стороною захисту заявлялось клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_17 , який би міг підтвердити доводи обвинуваченого про підбурювання з боку працівників поліції скоїти правопорушення. Клопотання сторони захисту про виклик і допит свідка ОСОБА_17 для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, - залишилось не задоволеним.
У вироку, як на доказ, суд послався на постанову про закриття кримінального провадження від 17.04.2019 року №00000938, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення за фактом вимагання неправомірної вигоди працівниками Петропавлівського ВП у ОСОБА_7 .
Однак, на думку захисника, про формальність винесення вищевказаної постанови свідчить те, що а ні обвинувачений, а ні свідки на які послався ОСОБА_7 в своїй заяві про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, під час розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню не допитувались і їх свідчення до уваги не бралися.
Вважає, що в ході судового слідства не з`ясовані всі обставини, що мали місце 23.05.2018 року і не усунуті протиріччя в показах свідків і зокрема: із свідчень свідка ОСОБА_13 . Зокрема, посилання на білий паперовий пакет, що ніби-то йому кинув на стіл обвинувачений ОСОБА_8 , але із показань свідка ОСОБА_18 , та протоколу огляду місця події від 23.05.2018 року вбачається, що конверт знаходився на підлозі.
В апеляційній скарзі перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 просить вказаний вирок відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 369 КК України в частині безпідставного незастосування спеціальної конфіскації, скасувати.
На підставі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна. Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року.
Відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави грошові кошти у сумі 5000 грн., які є засобом вчинення злочину.
В іншій частині вирок прокурор просить залишити без змін.
Зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Однак суд першої інстанції, на думку прокурора, не взяв до уваги вищевказані вимоги закону та при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та призначив покарання без застосування ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, а саме спеціальної конфіскації у власність держави засобів вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, - грошові кошти в сумі 5000 грн.
В апеляційній скарзі прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Петропавлівського районного суду від 21.06.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В іншій частині вирок просить залишити без змін.
Прокурор вважає, що вищевказаний вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Зазначає, що судом належним чином не враховано обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, будучи засудженим 16.01.2018 року до обмеження волі з іспитовим строком двічі притягався до кримінальної відповідальності, за одне з яких 21.06.2018 року також був засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, який відповідно до примітки ст. 45 КК України відноситься до корупційних злочинів. Протягом всього судового розгляду своєї вини він не визнавав, хоча на стадії досудового розслідування, в тому числі під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свою вину визнавав у повному обсязі, що свідчить, на його думку, про намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.
Також зазначає, що судом належним чином не враховано відсутність будь-яких пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючих обставин у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидиву злочинів, оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , вчинений в період непогашених судимостей.
На його думку, судом належним чином також не враховано обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, який відповідно до примітки ст. 45 КК України відноситься до корупційних злочинів, протягом всього судового розгляду своєї вини не визнавав, хоча на стадії досудового розслідування, в тому числі під час обрання запобіжного заходу, свою вину визнавав у повному обсязі, що свідчить про намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності. Також судом належним чином не враховано відсутність будь-яких пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, захисника ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_12 , та просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , обвинувачених та захисника ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема у разі якщо судом відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Колегія суддів в ході апеляційного розгляду встановила, що суд першої інстанції при постановленні судового рішення припустився зазначених порушень вимог кримінального процесуального закону, та зазначає наступне.
Висновок суду про доведеність вини особи, повинен ґрунтуватися на досліджених з дотриманням вимог закону та детально проаналізованих доказів по справі, належній їх оцінці, як кожного окремо доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Доводи обвинувачених та захисника ОСОБА_10 щодо необґрунтованості оскаржуваного вироку, неповноти судового розгляду, залишення поза увагою клопотань про допит свідків по справі, наявності суттєвих порушень закону, та протиріч в показах свідків, колегія суддів вважає слушними.
Під час апеляційного перегляду справи, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 категорично заявили, що вину у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч. 3 ст. 369 КК України, - не визнають, наполягали на тому, що до них було застосовано факти підбурювання до злочину з боку працівників поліції, які належним чином судом першої інстанції не були перевірені, в тому числі не допитані були свідки, на яких наполягав захисник.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що дійсно не було допитано одного з ключових свідків ОСОБА_17 , про якого обвинуваченим ОСОБА_8 неодноразово заявляв, що саме він неправомірно впливав на нього та тиснув, аби була надана неправомірна вигода начальнику поліції. Також не було належно перевірено доводи обвинувачених про можливу фальсифікацію матеріалів кримінального провадження. Крім цього, в апеляційному суді з`ясовано, що відповідну перевірку щодо дій працівників поліції проводила слідчий того ж району, в якій він працював, що вочевидь протиріччить вимогам КПК України.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні дані про створення слідчої групи, хоча матеріали було об`єднано в одне кримінальне провадження.
Виходячи із забезпечення принципу верховенства права, законності та права обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на справедливий розгляд справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вказаного вироку та на підставі п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 КПК України призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Враховуючи підстави, за яких скасовано вирок, колегія суддів не входить в обговорення доводів прокурорів щодо обґрунтованості призначеного покарання.
При новому розгляді суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог процесуального закону, слід належно встановити обставини скоєння інкримінованого злочину, детально перевірити усі докази по справі, які були надані учасниками судового розгляду, перевірити доводи апеляційних скарг, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
В той же час, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_7 до проведення судом першої інстанції попереднього судового засідання, але не більше ніж на 60 днів, остільки не відпали ризики, які були зазначені судом першої інстанції при обранні та продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 404, 405, 407, 409, 410, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 та прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 , - задовольнити частково.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4