ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/86/21 Справа № 698/69/17 Категорія: ч.2 ст.364 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 серпня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветка, Катеринопільського району,Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого головою Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та виправдано за недоведеністю, що у його діянні є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем - залишений без розгляду.

Процесуальні витрати вирішено відшкодувати за рахунок держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, відповідно до кримінального провадження за № 0000031 від 08.09.2016 ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він будучи службовою особою Єрківським селищним головою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, самовільно, всупереч установленому законом порядку, умисно, діючи в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_12 , всупереч інтересам служби, у порушення вимог ст.69 Лісового кодексу України, ст.6 Закону України «Про розмежування земельних ділянок державної та комунальної власності» та ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», 12.05.2011 в приміщенні Єрківської селищної ради, що знаходиться за адресою: вул. Свердлова, 2, смт. Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області, не маючи на те законних підстав, самовільно підписав, після чого проставивши гербову печатку Єрківської селищної ради на лісорубному квитку, серії 02 ЛКБ №337917 від 12.05.2011, для проведення санітарної рубки дерев на земельній ділянці площею близько 4,4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич в адміністративних межах Єрківської селищної ради за межами населеного пункту та перебуває у державній власності.
В результаті незаконних дій Єрківського селищного голови ОСОБА_8 , які виразилися в тому, що упродовж 2011-2014 років на підставі лісорубного квитка, серія 02 ЛБК №337917 від 12.05.2011, в якому останній незаконно проставивши свій підпис та печатку Єрківської селищної ради, на земельній ділянці площею близько 4,4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич в адміністративних межах Єрківської селищної ради за межами населеного пункту, та перебуває в державній власності, фізичною особою підприємцем ОСОБА_12 проведено порубка дерев тополі в кількості 785 штук. Внаслідок чого, відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від 19.12.2019 №2448/2513-2515/19-23 у результаті дій ОСОБА_8 державі завдано збитків на загальну суму 3955936 грн. 00 коп..
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням начальник Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 серпня 2020 року, щодо ОСОБА_8 як незаконний, через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок у даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати певні посади в органах місцевого самоврядування та займатися певною діяльністю строком на 3 роки, зі штрафом у 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10.200 грн.). Також апелянт просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого за проведення судової почеркознавчої експертизи, судової інженерно-технічної експертизи 10 517 гривень 60 копійок. Також апелянт просив під час апеляційного розгляду дослідити обставини встановлені у кримінальному провадженні, а саме: - повторно допитати обвинуваченого ОСОБА_8 ; - повторно допитати свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .. Крім того, просив дослідити письмові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- рапорт заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_32 ;

- рапорт прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ;

- постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 08.09.2016;

- протокол огляду документів від 08.09.2016;

- копію витягу з кримінального провадження №0000008 про вчинення кримінального правопорушення від 22.07.2014;

- копію заяви ОСОБА_14 про проведення перевірки законності вирубки дерев;

- копію пояснень ОСОБА_8 від 08.07.2014;

- копію довідки Єрківської селищної ради №1696 від 11.07.2014 щодо земельної ділянки;

- копію акта обстеження високо вікових ослаблених насаджень тополі на землях резервного фонду в адмінмежах Єрківської селищної ради від 13.04.2011;
- копію лісорубного квитка від 12.05.2011;

- копію договору №97/04-08-01 від 16.05.2011 на обстеження лісових насаджень на земельній ділянці площею 4.4 га. на предмет доцільності суцільного санітарного рубання, яка знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради;

- копію протоколу погодження вільної оптової ціни №97/04-08-02 та акт прийому-передачі робіт №97/04-08-03;

- копії актів перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 08.07.2011;

- копію розрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок знесення зелених насаджень зроблений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області ОСОБА_19 ;

- протокол огляду місця події від 17.11.2014 та фототаблиця до нього, де була оглянута земельна ділянка на якій було здійснено порубку дерев;

- лист Головного управління ДФС у Черкаській області №142/23-12/13-019 від 13.01.2017 про отримані доходи ОСОБА_12 ;

- лист ДП «Звенигородське лісове господарство» №24 від 13.01.2017 про реалізацію одного примірника лісорубного квитка ОСОБА_12 ;

- копію прибуткового касового ордера від 19.05.2011 за видачу лісорубного квитка ОСОБА_12 ;

- лист держгеокадастру №27-28-0.3-145/2-17 від 30.01.2017 щодо земельної ділянки площею 4,4 га за межами населеного пункту в адмінмежах Єрківської селищної ради;

- протокол огляду місця події від 26.01.2017, схема до нього та фототаблиця;

- облікові відомості дерев №1, 2, 3, 4, 5, 6 від 26.01.2017;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2017;

- матеріали проведеної позапланової перевірки Державної екологічної інспекції від 08.07.2014 фактів викладених у зверненні жителя смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області ОСОБА_14 стосовно законності вирізки дерев вздовж берегової лінії річки Гнилий Тікич в адмінмежах смт. Єрки за межами населеного пункту;

- копію акта обстеження високо вікових ослаблених насаджень тополі від 13.04.2011;

- висновок судово-почеркознавчої експертизи №64/16-23, №73/16-23 від 30.01.2017;

- рапорт прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ;

- відомість обчислення розміру шкоди завданої державі, внаслідок вирубки дерев в адмінмежах смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області;

- витяг з кримінального провадження про вчинене кримінальне правопорушення від 30.01.2017 №0000002;

- витяг з кримінального провадження про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2016 №0000031;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2016;

- лист відділу держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області №8-28-03-97/2-17 від 24.01.2017 щодо права власності на земельну ділянку розміром 4,4 га.;

- лист Черкаської обласної державної адміністрації №01/01-41/1/1/704 від 03.02.2017 щодо забезпечення участі у кримінальному провадженні;

- висновок інженерно-екологічної експертизи від 19.12.2019 №2448/2513-2515/19-23 відповідно до якого розрахований розмір заподіяної шкоди, та інші матеріали кримінального провадження;

-характеризуючи дані на виправданого наявні в матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор ОСОБА_11 зазначає, що на його думку, вирок місцевого суду є незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, за наслідками судового розгляду, вирішуючи у кримінальному провадженні обвинувачення по суті, місцевий суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та відповідати вимогам ст. 374 КПК України.

Крім цього, постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що суди зобов`язані суворо додержуватись кримінально-процесуального законодавства при здійсненні правосуддя в кримінальних справах незалежно від характеру і тяжкості вчиненого злочину, не допускати будь-яких відхилень вимог закону, тобто неухильно додержуватись передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини і прийняття у ній законного, обґрунтованого і справедливого рішення.

Пункти 21, 22 цієї ж постанови містять застереження про те, що виправдувальний вирок за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину постановлюється тоді, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним. У мотивувальній частині такого вироку належить викласти результати дослідження, аналізу й оцінки доказів зібраних на досудовому слідстві, так і поданих у судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність участі підсудного у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.2000 № 5 мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдування обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Однак, рішення, ухвалене Ватутінським міським судом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , вищезазначеним вимогам КПК не відповідає, при його винесенні допущено істотне порушення вимог ст. 374 КПК України щодо змісту вироку суду, зокрема його вмотивованості, а також ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Так, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку повинно бути зазначено, у тому числі, у разі визнання особи виправданою - підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ватутінський міський суд Черкаської області, розглядаючи справу по суті, упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення і висновок про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, побудував виключно на показах обвинуваченого та доводах захисника.

Так, виправдовуючи обвинуваченого суд зазначив, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, вважає їх такими, що не підтверджують те, що кримінальне правопорушення, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища в інтересах служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки вчинене ОСОБА_8 , а тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак, виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення.

Суд, оцінивши всі докази за даним кримінальним провадженням, які надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, які досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України».

Беззаперечних доказів, які б прямо вказували на те, що ОСОБА_8 за обставин, викладених в обвинуваченні, вчинив вказане кримінальне правопорушення, стороною обвинувачення не зібрано.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення в судовому засіданні докази, не підтверджують вину обвинуваченого у інкримінованому злочині.

Суд повністю погодився з думкою сторони захисту щодо незаконності висунутого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Та також вважає, що у діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Крім того, місцевий суд повністю погодився із стороною захисту щодо істотного порушення кримінального процесуального закону в частині процедури притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, порушення права на захист на стадії початку досудового розслідування. Дані порушення у своїй сукупності привели суд до висновку про недопустимість доказів сторони обвинувачення та відповідно їх недостатність для доведення у визначений процесуальним законом спосіб та поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Дані порушення, на думку суду першої інстанції, стали наявними по причині неналежного виконання прокурором, слідчим вимог ч.2 ст.9, 25 КПК України.

За таких обставин суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме - верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності ОСОБА_8 до злочину, в якому він обвинувачується. У зв`язку з чим ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, судом залишено без розгляду.

Разом із тим, суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які були понятими при проведенні огляду місця події від 26.01.2017, та під час допиту в суді зазначили, що слідча дія проводилась за їх участі, також зазначили, що будь-яких зауважень, заперечень та клопотань від учасників слідчому який проводив огляд, не надходило.

Також не надав належної оцінки кожному доказу у даному кримінальному провадженню, яким підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, як це встановлено у ст.85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом, а саме у ст.86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Окрім цього, місцевий суд не надав належної оцінки показам обвинуваченого в судовому засіданні, які останній давав неодноразово під час допиту в судовому засіданні, та їх зміну. Під час допиту в судовому засіданні самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав сам факт підпису лісорубного квитка, але вистроївши свою захисну позицію розпочав надавати покази, що він не підписував лісорубного квитка серія НОМЕР_1 від 12.05.2011, а підписував інший лісорубний квиток з іншою датою від 19.05.2011, хоча при перевірці доводів Державною екологічною інспекцією від 08.07.2014 фактів, викладених у зверненні жителя смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області ОСОБА_14 стосовно законності вирізки дерев вздовж берегової лінії (прибережно-захисної смуги) річки Гнилий Тікич в адмінмежах смт. Єрки за межами населеного пункту, ОСОБА_8 особисто надав перевіряючому саме ту копію лісорубного квитка від 12.05.2011, з його підписом, та завіреного мокрою печаткою Єрківської сільської ради з прописом з оригіналом вірно, на підставі якого ОСОБА_12 здійснював вирубку дерев, на що вказує висновок судово-почеркознавчої експертизи №64/16-23, №73/16-23 від 30.01.2017, що підписи розташовані під мокрою печаткою з реквізитами «Єрківська селищна рада» в копії лісорубного квитка серії 02 ЛКБ №337917 від 12.05.2011 виконані кульковою ручкою синього кольору без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів ОСОБА_8 ..

Окрім цього, деревина яка повинна була зрізатися як санітарна рубка, повинна була б бути реалізована власником, а до державного бюджету повинні були б надійти відповідні кошти за її реалізацію, але як вбачається, що кошти до державного бюджету не надходили, а надходили лише на рахунки ФОП ОСОБА_12 (інформація про отримані доходи ДПС за 2011 - 2014 роки).

Крім того, на корупційну складову у даному кримінальному провадженні вказує і переписка Єрківської сільської ради за підписом ОСОБА_8 з відповідними контролюючими органами щодо можливості вирубки дерев на лівому березі річки Гнилий Тікич.

На підтвердження вищезазначеного наявний висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №2448/2513-2515/19-23 від 19.12.2019 яким встановлено, що дерева на земельній ділянці площею близько 4.4 га, яка розташована на лівому березі річки Гнилий Тікич в адміністративних межах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області за межами населеного пункту, підлягали суцільній санітарній рубці. При цьому, суцільна санітарна рубка відбулася на підставі лісорубного квитка №337917 від 12.05.2011, виданого Єрківською селищною радою в порушення вимог п.п. 28, 29 «Санітарних правил в лісах України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555. Також відсутній проект створення лісових культур (компенсаційних насаджень) для відтворення захисних функцій лісопосадки.

Розмір шкоди, заподіяної внаслідок вирубки дерев на земельній ділянці площею близько 4.4 га, яка розташована на лівому березі річки Гнилий Тікич в адміністративних межах населеного пункту, становить 3 955 936 грн. 00 коп..

Окрім цього, експерт у своєму висновку не зазначила, що у ході санітарної рубки, державі збитків не було заподіяно, а навпаки.

Також судом, вирішуючи питання про визнання недопустимості доказів, не надано належної оцінки факту вручення підозри, оскільки суд повністю погодився з думкою сторони захисту та звернув увагу щодо істотного порушення кримінального процесуального закону в частині процедури притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, порушення права на захист на стадії початку досудового розслідування, але не врахував саме те, що підозра вручена неналежною особою, оскільки Велика палата Верховного Суду 11 грудня 2019 року у справі №536/2475/14-к вказала на те, що підписане повідомлення Генеральним прокурором або його заступником, а у даному випадку це підписане повідомлення прокурором Черкаської області, може бути вручене суб`єктом уповноваженим здійснювати процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні (слідчими, процесуальними прокурорами).

Щодо порушення права на захист на стадії початку досудового розслідування, суд дійшов хибної думки, оскільки в ході вручення 24.01.2017 та 02.02.2017 повідомлення про підозру ОСОБА_8 , останньому було роз`яснено його права передбачені ст.42 КПК України, про що наявні відповідні підписи на підозрах із роз`ясненням прав підозрюваного, в тому числі і право на захист.

Окрім цього, судові дебати відбувались за відсутності потерпілої сторони, на що суд не звернув увагу, та не повідомив про причини неявки в судове засідання представника потерпілого.

Крім цього, у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес у даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, прикладом чого є Постанова ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства» де суд нагадав попередню судову практику застосування Конвенції, яка, у принципі і теоретично, не виключає можливості оголошення прийнятним отриманий у незаконний спосіб доказ.

Однак, суд першої інстанції зазначені фактичні обставини у кримінальному провадженні до уваги не взяв, та належної оцінки доказам не надав. Натомість зробив висновок про відсутність у діянні ОСОБА_8 складу злочину лише через недоведеність у судовому засіданні стороною обвинувачення його вини. За таких обставин, висновок суду про виправдання обвинуваченого є немотивованим, необґрунтованим і незаконним.

Суд першої інстанції, дослідивши зазначені докази, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості. Мотиви виправдання обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми, поверхневими та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 ..

Те, що апелянт просив повторно дослідити в суді апеляційної інстанції показання ряду свідків, а також дослідити усі письмові матеріали кримінального провадження, на його думку, узгоджується з постановою Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 164/1509/15-к, у якій скасовано вирок апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи виправдувальний вирок місцевого суду не дослідив значну частину доказів під час апеляційного розгляду. Верховний Суд зазначив, що згідно приписів ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, що є важливою гарантією права на справедливий суд. Принцип безпосередності дослідження доказів на стадії апеляційного розгляду хоча і не є абсолютним, як у суді першої інстанції, але в ситуації коли апеляційний суд скасовує виправдувальний і постановляє обвинувальний вирок, цей принцип висуває більш суворі вимоги, ніж у разі скасування чи зміни обвинувального вироку, оскільки в такому випадку висновок про винуватість особи робить безпосередньо апеляційний суд, який у зв`язку із цим має забезпечити всі гарантії права на справедливий судовий розгляд, щоб переконатися, що особу не буде засуджено свавільно. Наведене вище не означає, що положення ст.23 КПК України слід розглядати як такі, що автоматично висувають вимогу про нове дослідження доказів у суді апеляційної інстанції кожного разу, коли мова йде про скасування виправдувального вироку. Наприклад, якщо апеляційний суд робить лише іншу юридичну оцінку ситуації, але не ставить під сумнів установлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, це не вимагає нового безпосереднього дослідження доказів цим судом. А у випадку з мотивування підстав виправдання ОСОБА_8 суд посилається на думку сторони захисту, і приходить до суперечливих висновків, які суперечать письмовим доказам, які судом досліджені.

Проте у ситуації, коли апеляційний суд під час апеляційного розгляду вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст.410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, така перевірка здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

В запереченні обвинуваченого ОСОБА_8 висловлюється позиція щодо необхідності залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.08.2020, а вказаний вирок, яким ОСОБА_8 виправданий за ч.2 ст. 364 КК України, необхідно залишити без змін.

В обґрунтування доводів даного заперечення обвинувачений ОСОБА_8 вказав про те, що він, ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора вважає, що підстав зазначених у ст. 420 КПК України для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції і ухвалення нового обвинувального вироку немає, так як прокурор у своїй апеляційній скарзі їх не навів, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, оскільки виправдувальний вирок щодо нього є законним і обґрунтованим.

У апеляційній скарзі прокурор не навів обґрунтованих підстав для того, щоб суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України повторно дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження та повторно допитав свідків обвинувачення та повторно дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, а тому клопотання прокурора у цій частині не підлягає до задоволення.

Також зазначив, що він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України не визнає повністю, так як даного кримінального правопорушення не вчиняв.

Вважає, що у його діях взагалі відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України - відсутній об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона зазначеного вище злочину, а відсутність зазначених елементів даного кримінального правопорушення однозначно свідчить про відсутність складу цього злочину.

Так, лісорубний квиток серія 02 ЛКБ № 337917 від 12.05.2011 для проведення санітарної рубки дерев на земельній ділянці площею близько 4,4 га, яка розташована на лівому березі річки Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради за межами населеного пункту він не підписував, а підпис у ксерокопії лісорубного квитка у графі «лісорубний квиток видав» йому не належить, так як він зроблений іншою особою. Він підписував лісорубний квиток від 19.05.2011 з датою у ньому 19.05.2011, який був уже кимось заповнений, оригінал якого у матеріалах кримінального провадження відсутній.

Як вбачається із пояснень наданих в суді спеціалістом ОСОБА_33 , який працює начальником відділу Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, що він ознайомившись у судовому засіданні з актом обстеження дерев від 13.04.2011, дозволом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 29.04.2011, дозволом Черкаського обласного управління лісового господарства від 20.04.2011, довідки Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Київлісозахист» від 17.05.2011 - для суцільної санітарної вирубки дерев, яка почалась здійснюватися восени 2011 року на земельній ділянці площею приблизно 4.4 га, яка розташована на лівому березі річки Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області та надав своє пояснення про те, що якщо земельна ділянка згідно форми 6-ЗЕМ не рахується як лісові землі, вона не облікована як лісова земля, тому за таких обставин необхідно було б здійснювати санітарну вирубку дерев на ній у законному порядку лише на підставі відповідного акту обстеження дерев і без дозволів контролюючих органів, А САМ ЛІСОРУБНИЙ КВИТОК НЕ Є ПРАВОВОЮ ПІДСТАВОЮ для вирубки дерев на вказаній земельній ділянці.
Таким чином, його підпис у лісорубному квитку від 19.05.2011 не надавав підстав стороні обвинувачення притягувати його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 364 КК України.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу сторони обвинувачення - ні показів «так званої потерпілої сторони Черкаської облдержадміністрації», ні показів свідків обвинувачення, ні документів, ні експертиз, які б були достатніми для доведення у визначений процесуальним законом спосіб та які поза будь-яким розумним сумнівом надавали стороні обвинувачення підстави для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України.

А його правдиві покази у суді першої інстанції, які достовірно узгоджуються з показами свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, поясненнями спеціалістів, матеріалами кримінальної справи, обґрунтовано і правдиво доводять, що ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України у його діях немає, з чим і погодився суд першої інстанції.

Адвокатом ОСОБА_9 , було належно та професійно проаналізовано з позиції сторони захисту належність та допустимість усіх доказів, що надала сторона обвинувачення. Місцевий суд у вироку надані докази сторони обвинувачення оцінив, їх навів та дійшов висновку, що вони усі здобуті з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, що і викладено у вироку суду.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи своє рішення обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_8 є не винний у зловживанні службовим становищем, тобто, умисному, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Досудове розслідування та сторона обвинувачення збирали докази, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 , з порушенням численних норм кримінально-процесуального законодавства, законів України, Конституції України, в той же час їх ще й фальсифікували при відсутності у його діях будь-якого складу кримінального правопорушення, складали обвинуваченому незаконно підозри та обвинувальні акти, які направили до суду для розгляду, що додатково свідчить про замовність даного кримінального провадження щодо нього, як селищного голови смт. Єрки Катеринопільського району.

Обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вручення йому повідомлення про підозру не уповноваженою кримінально-процесуальним кодексом особою, яке об`єктивно та всебічно досліджене судом, спричиняє недопустимість усіх доказів, одержаних стороною обвинувачення.

Автор заперечення вважає, що у його діях йому, навіть не правнику, очевидно, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а прокурор Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 - процесуальний прокурор сторони обвинувачення, свідомо передав справу з обвинувальним актом до суду, а у суді змінив обвинувачення та намагається будь-яким шляхом, в тому числі і шляхом численних порушень загальних засад кримінального провадження та інших норм кримінально-процесуального законодавства, законів України та Конституції України добитися обвинувального вироку, що надасть в послідуючому можливість звільнити ОСОБА_8 з посади селищного голови смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, як первинно і задумувалося бувшим керівництвом Катеринопільської райдержадміністрації та Черкаської обласної державної адміністрації.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції виправдав його за недоведеністю, що у його діях є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а прокурор подав апеляційну скаргу на виправдувальний вирок в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції з підстав недоведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на безпідставність поданої ним апеляційної скарги.

Вважає, що у ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції щодо нього було об`єктивно встановлено, та наведено у вироку суду, що його, обвинуваченого ОСОБА_8 , безпідставно було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 364 КК України, так як у його діях відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, а також у судовому засіданні встановлені усі підстави для закриття судом кримінального провадження, передбачених п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, тому суд згідно вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України законно і обґрунтовано визнав його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення та ухвалив правильний виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 ..

В запереченні захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 висловлюється його позиція щодо необхідності залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , а вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.08.2020, яким ОСОБА_8 виправданий за ч.2 ст. 364 КК України, необхідно залишити без змін.

В обґрунтування доводів даного заперечення адвокат ОСОБА_9 зазначив, що, ознайомившись із апеляційною скаргою начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , сторона захисту вважає, що вона є надуманою, безпідставною та необґрунтованою, а вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.08.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що суд першої інстанції задовольняв усі клопотання сторони обвинувачення, навіть після з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами був відновлений судовий розгляд для заявлення клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи і суд дане клопотання задовольнив, хоча сторона захисту обґрунтовано та вмотивовано заперечувала проти його задоволення, а тому немає підстав для визнання неповноти судового розгляду.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор не навів будь-яких законних підстав того, що суд першої інстанції зробив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, в апеляційній скарзі прокурор не навів істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судові дебати відбулися за відсутності потерпілої сторони не заслуговують на увагу, так як представник потерпілої сторони був повно та всебічно допитаний у судовому засіданні учасниками судового засідання, в тому числі і прокурором, і в подальшому заявив, що він не бажає брати участь у судовому засіданні, крім того, представник потерпілої сторони подавав письмові заяви про подальший розгляд кримінального провадження в суді без його участі. Також, так звана «потерпіла сторона Черкаська обласна державна адміністрація», отримавши після ухвалення виправдувального вироку вирок суду поштовою кореспонденцією щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржила його із вказаної прокурором підстави і, таким чином, не вважає, що її права були судом порушені.

У апеляційній скарзі прокурор не навів підстави неправильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, апеляційна скарга начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 не містить даних про невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, тобто є необґрунтованою.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що суд першої інстанції дослідивши всі докази за даним кримінальним провадженням не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості, тому заявляє клопотання у відповідності до вимог ч.3 ст. 404 КПК України повторно дослідити у суді апеляційної інстанції покази свідків сторони обвинувачення та усі письмові матеріали кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_9 вважає клопотання прокурора необґрунтованим та не вмотивованим виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за УМОВИ, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, ВИКЛЮЧНО, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, прокурор в апеляційній скарзі однозначно вказав, що суд першої інстанції дослідив усі обставини, встановлені під час кримінального провадження та дослідив повністю усі докази зібрані стороною обвинувачення та стороною захисту в суді першої інстанції, порушень кримінально-процесуального законодавства при дослідженні доказів судом у скарзі не зазначив, так як даним судом першої інстанції їх не допущено, докази сторони обвинувачення які не досліджувалися судом першої інстанції в апеляційній скарзі не наведені, в той же час, прокурор просить повторно дослідити письмові докази і їх наводить в апеляційній скарзі, в той час, як суд першої інстанції їх повно та об`єктивно дослідив в суді і їх навів у вироку суду, що є очевидним, прокурор не заявляв клопотання про дослідження будь-яких доказів в суді першої інстанції, так як суд першої інстанції їх усі дослідив, а у вироку проаналізував кожний доказ на який орган обвинувачення посилався у обвинувальному акті і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності, прокурор в апеляційній скарзі також не навів якогось доказу, що став йому відомий після ухвалення судового рішення 18.08.2020.

Враховуючи викладене сторона захисту вважає, що клопотання прокурора про повторний допит обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілої сторони, свідків лише - обвинувачення та дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні в апеляційній інстанції не підлягає до задоволення у повному об`ємі, як таке, що направлене однозначно лише на затягування розгляду його скарги у апеляційному суді, що прокурори і робили у суді першої інстанції - сім разів в період з 2019-2020 роки не з`являвся у судові засідання, хоч судом кожний раз узгоджувалася чергова дата судового розгляду справи з прокурором і лише після звернення суду 10 липня 2020 року до Генерального прокурора ОСОБА_34 про забезпечення явки процесуальних прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 для їх участі у закінченні розгляду кримінального провадження стало можливим закінчити судовий розгляд даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 із зазначених у ній підстав, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , натомість вважаючи рішення місцевого суду щодо ОСОБА_8 законним та обґрунтованим, думку представника потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав вимоги апеляційної скарги начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні місцевого суду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України не визнав та пояснив, що пред`явлене йому обвинувачення є надуманим, безпідставним і необґрунтованим. 13.04.2011 до нього зателефонував заступник голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_35 і сказав, що по розпорядженню райдержадміністрації буде створена комісія по обстеженню дерев тополі на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради, які уражені омелою для подальшої їх санітарної рубки і що в цю комісію буде включено і його, так як дерева тополі знаходяться на території Єрківської селищної ради. Він йому відповів, що він і так знає, що дерева тополі є сухостійні та уражені хворобою омелою і постільки він буде зайнятий у цей день, то участі у роботі комісії не прийматиме. Через декілька днів, коли він у справах перебував у Катеринопільській райдержадміністрації, то заступник голови райдержадміністрації ОСОБА_35 , побачивши його запросив до себе і надав акт від 13.04.2011 про обстеження дерев тополі, який він прочитав, з текстом його погодився і в ньому розписався, підписи інших членів комісії уже були в акті поставлені.

19.05.2011 до нього зателефонував заступник голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_35 і сказав, що приїде до нього чоловік яким він передасть лісорубний квиток уже заповнений і що він має підписати лісорубний квиток на порубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради та повернути його йому цим же чоловіком. Невдовзі в цей же день до нього в кабінет зайшов раніше незнайомий йому чоловік і представився ОСОБА_36 і подав йому уже заповнений лісорубний квиток від 19.05.2011, він його прочитав і сказав ОСОБА_37 , що дерева тополі знаходяться поза межами населеного пункту смт.Єрки, тому це не його повноваження і він не може підписувати лісорубний квиток.

Після чого він зателефонував по мобільному телефону до заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_38 і вказав йому, що дерева знаходяться за межами населеного пункту і що це не компетенція селищного голови на що ОСОБА_35 сказав, що лісорубний квиток був взятий у Звенигородському лісовому господарстві там його заповнили, зробили відповідний розрахунок і що лісокористувачем дерев тополі є Катеринопільська райдержадміністрація, але дерева знаходяться на землях Єрківської селищної ради, що і вказано у квитку, тому лісорубний квиток має підписувати селищний голова смт.Єрки. Крім того він ще додав, що особисто він телефонував до Черкаського обласного управління лісового господарства і там йому роз`яснили, що лісорубний квиток підписується тим головою ради в адмінмежах якої ростуть дерева під порубку, так як збір за спеціальне використання лісових ресурсів за порубку дерев буде сплачуватися в бюджет селищної ради.

Враховуючи роз`яснення заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_39 та наявності запису у лісорубному квитку «Єрківська селищна рада» він повірив йому і підписав заповнений уже лісорубний квиток та повернув його громадянину ОСОБА_40 для передачі його Міняйлу. Пізніше дійсно громадянин ОСОБА_12 оплатив збір за спеціальне використання лісових ресурсів в місцевий бюджет Єрківської селищної ради в кінці травня місяця 2011 року і він ще подумав, що його не обманув заступник голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_41 ..

До 19.05.2011 він не займався питаннями порубки дерев так як раніше таких питань не виникало, тому і повірив ОСОБА_42 , що саме він має підписати лісорубний квиток.

Будь-якої зацікавленості у підписанні лісорубного квитка він не мав і не діяв при підписанні в інтересах ОСОБА_43 , так як у лісорубному квитку малися записи Катеринопільська райдержадміністрація та Єрківська селищна рада, будь-якого умислу, що він ставить підпис та печатку в лісорубному квитку всупереч інтересам служби, що суперечило б вимогам ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у нього не було, тому він і не зловживав службовим становищем та тяжких наслідків від його підпису в лісорубному квитку не могло бути так як він участі у порубці дерев не приймав і матеріальну шкоду не заподіював, крім того на час підписання ним лісорубного квитка були надані усі дозволи відповідними установами на порубку дерев. Вважає, що лісорубний квиток від 19.05.2011 станом і на даний час є дійсним і ніким не скасований.

Власник дерев тополі чи користувач, як записано в лісорубному квитку, яким являлась Катеринопільська райдержадміністрація, як тепер він розуміє, мала обов`язок перевірити законність видачі, оформлення та підписання лісорубного квитка та здійснювати всі свої повноваження перед початком порубки дерев тополі та в подальшому контролювати процес їх вирубки аж до посадки нових дерев.

Крім того, на земельну ділянку приблизно площею 4,4 га, що знаходиться на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради ні Катеринопільська райдержадміністрація ні Черкаська облдержадміністрація правовстановлюючих документів не має, до земель водного фонду у відповідності до вимог діючого законодавства не відноситься, рішень про віднесення даної земельної ділянки до даної категорії земель органи державної влади та місцевого самоврядування не приймали, проекти землеустрою не виготовлялися, право власності чи право користування даною земельною ділянкою не набувалося і не реалізовувалося ними відповідно до повноважень визначених Земельним кодексом України, дерева тополі на вказаній земельній ділянці до лісового фонду не відносяться, право власності на дерева, що знаходяться на площі приблизно 4,4 га не набувалося і не реалізовувалося в особі місцевих державних адміністрацій відповідно до закону, у постійне користування дерева для ведення лісового господарства будь-кому не надавалися.

Свої повноваження ні райдержадміністрація ні облдержадміністрація у сфері лісових, земельних, водних відносин станом на 2011 не виконували, ведення лісовпорядкування дерев не велося, матеріали лісовпорядкування не виготовлялися, документація земельного та лісового кадастру також не виготовлялася.

Крім того йому в процесі досудового розслідування стало відомо від жителів с.Залізнячка, про те, що дерева тополі на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради в 60-тих роках минулого століття засаджувалися за кошти та силами місцевого колгоспу і вони йому належали.

Також вважає, що його підпис у лісорубному квитку від 19.05.2011 який ним був поставлений з урахуванням роз`яснень заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації Міняйла не дає підстав вважати, що ним було заподіяно державі збитки в сумі 3 955 936,00 грн., і він не вважає що «потерпілою стороною» являється саме Черкаська облдержадміністрація та що він вчинив правопорушення передбачене ст. 364 КК України.

Він також пояснив, що чинне законодавство та судова практика зазначають, що при пред`явленні підозри та обвинувачення навіть на законних підставах за ст. 364 КК України цивільний позов не заявляється до службової особи, яка не здійснювала особисто порубку дерев, а у разі його заявлення цивільний позов судом не задовольняється так як збитки відшкодовуються при засудженні особи винної за ст.246 КК України. Заявлений до нього прокурором цивільний позов на суму 3 955 936,00 грн. є безпідставним по суті.

Крім того на поставлені йому питання учасниками судового засідання пояснив, що ні Єрківська селищна рада ні він як її селищний голова не були ініціатором обстеження дерев тополі 13.04.2011 та їх подальшої санітарної порубки, йому не відомо про те, хто був ініціатором направлення працівників Катеринопільського лісництва для обстеження дерев тополі взятих в рубку, дерева тополі біля р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради були сильно усі уражені хворобою - омелою, частина з яких була сухостої, дерева падали в річку її засмічували та уже давно створювали загрозу для людей та навколишньому середовищу, а тому вказані дерева підлягали до санітарної їх вирубки. Громадянина ОСОБА_12 станом на 13.04.2011 він взагалі не знав, та лісорубний квиток від 12.05.2011 він не підписував і ОСОБА_12 12.05.2011 в приміщенні Єрківської селищної ради він не бачив. Підпис в ксерокопії лісорубного квитка серія 02 ЛКБ №337917 від 12.05.2011 у графі «лісорубний квиток видав» йому не належить, він зроблений іншою особою. Проте він не заперечує, що підписував лісорубний квиток від 19.05.2011 в приміщенні Єрківської селищної ради, який йому привіз ОСОБА_12 з датою в ньому 19.05.2011 року і він був уже заповнений, про це він достовірно пам`ятає так як в цей день він в шутку привітав по телефону заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_44 «з днем піонерської організації», що відзначалося в цей день в часи Радянського Союзу. До 19.05.2011 він також не знав громадянина ОСОБА_43 і ніколи з ним до цієї дати не зустрічався, вважає, що підписуючи лісорубний квиток 19.05.2011 він своїх службових обов`язків не порушував і не зловживав своїм службовим становищем, зазначив також, що в Єрківській селищній раді ніколи взагалі не зберігалися лісорубні квитки і що він ОСОБА_37 його не видавав. ОСОБА_40 до нього уже прибув з квитком, який був уже заповнений, але хто його йому видав та заповнив в той час він його не питав, йому не відомо в даний час до якої категорії земель відноситься земельна ділянка площею 4,4 га на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради та що документів на земельну ділянку немає ні в Єрківській селищній раді ні у відділі Держгеокадастру Катеринопільського району і обвинувачення їх суду не надало, так як їх в наявності немає. При подачі Єрківською селищною радою форми звітності 6-ЗЕМ за перше півріччя 2011 року вказувалася земельна ділянка лише внутрішніх вод зайняті річкою - під водним плесом площею 21,6000 га, та земельна ділянка зайнята під ставком площею 8,3000, а землі водного фонду чи природоохоронного призначення чи земель зайнятих прибережними захисними смугами вздовж річок та навколо водойм в адмінмежах Єрківської селищної ради у формі 6-ЗЕМ не зазначалися так як вони не встановлені. Йому було не відомо в травні місяці 2011 про те, що дерева тополі на земельній ділянці площею приблизно 4,4 га на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради відносяться до лісового фонду та в кого вони знаходилися на балансі і що їх власник Черкаська обласна держадміністрація.

ФОП ОСОБА_12 дійсно сплатив кошти за нормативну вартість ділової, дров`яної, ліквіду із крони, хворосту і сучків в сумі 2707 грн. згідно лісорубного квитка від 19.05.2011 до бюджету Єрківської селищної ради - 26.05.2011, що підтверджується довідкою Катеринопільського відділення Звенигородської об`єднаної державної податкової інспекції, яка знаходиться у справі, яку сторона обвинувачення надала самостійно суду. Будь-яку матеріальну вигоду за підписання лісорубного квитка він не отримував і така вигода навіть не обговорювалася, допомоги в ході порубки дерев він ОСОБА_12 не надавав, раніше до 19.05.2011 та після цієї дати він у гостях з ОСОБА_12 не перебував і він не є його родичем, його кар`єра від підписання 19.05.2011 лісорубного квитка поданого ОСОБА_12 та заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_38 не залежала, так як його було обрано селищним головою жителями АДРЕСА_2 , і ні заступник голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_35 до його службової кар`єри ніякого відношення не мали і не могли мати в майбутньому. Підписуючи помилково лісорубний квиток 19.05.2011 він нікому не догоджав, якби у лісорубному квитку не було зазначено, як тепер він знає працівниками Звенигородського лісового господарства слова, «Єрківська селищна рада Катеринопільського району» і саме твердження заступника голови Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_38 про те, що він узгоджував у Черкаському обласному управлінні лісового господарства про те, що він має підписати лісорубний квиток, то звісно він би не поставив свій підпис у ньому.

Відомостями на період складання звіту форми 6-ЗЕМ у 2011 селищна рада не володіла, що земельна ділянка площею приблизно 4,4 га відноситься до земель водного фонду, він також не мав таких відомостей і не мав таких відомостей відділ Держкомзему у Катеринопільському районі, що підтверджується і прийняттям останнім від селищної ради вказаного вище звіту.

Він особисто не приймав участі у порубці дерев на площі 4,4га на лівому березі річка Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради в період з 2011 по 2014 і про хід самої рубки дерев не цікавився, так як дерева росли за межами населеного пункту, тому рубку дерев згідно з вимогами законодавства у вказаний час мала б контролювати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Порубку дерев в період з осені 2011 по 2014 включно ні він ні працівники Єрківської селищної ради не контролювали. Йому було відомо, що приблизно влітку 2014 року працівники Черкаської обласної прокуратури здійснювали з виїздом на місце перевірку щодо порубки дерев тополі і складу кримінального правопорушення в його діях не встановили, про це йому було повідомлено в прокуратурі Катеринопільського району, куди було запрошено його після проведення прокурорської перевірки (проводив перевірку працівник облпрокуратури Литвинов, так було йому сказано в районній прокуратурі). При цьому, прокурор Катеринопільського району Сухомудренко йому особисто сказав, що прокуратура зверталася до Катеринопільської райдержадміністрації, Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської обласної ради та до Звенигородського лісового господарства з запитами про те чи знаходяться земельна ділянка та дерева тополі на площі 4,4 га на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради у їх користуванні чи володінні, проте вони всі надали прокуратурі відповіді про те, що вказана земельна ділянка і дерева на ній їм не належать і не знаходяться у їх користуванні, тому постільки земельна ділянка не узаконена і немає власника дерев тополі, то немає і складу будь-якого злочину. Так було йому сказано прокурором особисто.

Вважає, що причиною відкриття кримінального провадження 08.09.2016 за ч.2 ст. 364 КК України і що нібито керівник Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_45 знайшов власника земельної ділянки і дерев в особі Черкаської ОДА, лише 03.02.2017 та йому оголошено підозру і направлено в суд обвинувальний акт за вчинення нібито ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України є те, щоб знищити Єрківську громаду та створити Катеринопільську єдину громаду і в цьому зацікавлене на той час було керівництво Катеринопільської райдержадміністрації, а також те щоб перевести вину за порубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради з керівництва Катеринопільської райдержадміністрації чи Черкаської облдержадміністрації які були в керівництві в період з 2011 по 2014 на селищного голову смт. Єрки, але при чому тут Єрківський селищний голова, коли вказані вище органи державної влади та їх посадові особи не виконували свої службові обов`язки та повноваження із земельних, водних та лісових питань. Крім того, додатковою підставою відкриття кримінального провадження відносно нього є те, що Єрківська так звана «Ініціативна группа», яку підтримувало та координувало у той час керівництво Катеринопільської райдержадміністрації йому особисто та депутатам селищної ради, жителям селища Єрки заявляли, що не дадуть йому робити на посаді селищного голови, так як їх кандидат на виборах на посаду селищного голови у 2015 не пройшов, крім того члени даної ініціативної групи мають злобу на нього через те, що він їм та їхнім родичам не дозволив незаконно торгувати спиртними напоями в селищному клубі та займатися іншими протиправними справами.

Після проставлення ним підпису у лісорубному квитку 19.05.2011 лісорубний квиток згідно вимоги заступника Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_38 - ОСОБА_12 мав повернути Міняйлу на що останній йому наголосив по телефону, в кого в даний час знаходиться оригінал лісорубного квитка від 19.05.2011 йому не відомо.

Цивільний позов він не визнає, тому що в його діях склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України відсутній, злочину не вчиняв, державі збитків не завдавав, порубку дерев не здійснював, тяжких наслідків від порубки дерев не наступило постільки дерева взагалі підлягали до вирубки за своїм санітарним станом ще 20 (двадцять) років назад та будь-яких доказів про те, що він зрізав дерева тополі державне обвинувачення у матеріалах кримінального провадження не зазначило, крім того відсутні будь-які посилання на докази у обвинувальному акті та в заявленому цивільному позові, а у матеріалах кримінального провадження не має жодного доказу його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Щодо зміненого 20.02.2020 обвинувачення у суді стороною обвинувачення пояснив, що він вину в пред`явленому йому зміненому обвинувачені не визнає повністю, вважає, що обвинувачення є незаконне, безпідставне, надумане, замовне, також вважає, що його завідомо невинного притягнуто до кримінальної відповідальності слідчим та прокурором, в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, досудове розслідування проводилося упереджено, докази добувалися з грубим порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, штучно створювалися та фальсифікувалися слідчим та прокурором. Усі письмові докази, в тому числі і висновки експертизи викладені у обвинувальному акті від 20.02.2020 є не належними та недопустимими.

Крім того вважає, що вручення йому повідомлення про підозри не уповноваженою кримінально-процесуальним кодексом особою спричиняє недопустимість усіх доказів, одержаних стороною обвинувачення. А тому вважає, що його слід виправдати;

У судовому засіданні місцевого суди були допитані представник потерпілої сторони та свідки сторони обвинувачення та сторони захисту на покази яких сторони посилаються, як на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , а також безпідставності обвинувачення.

Так, допитаний в судовому засіданні представник Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_26 пояснив, що Черкаська обласна державна адміністрація правовстановлюючих документів на земельну ділянку орієнтованою площею 4,4га, що знаходиться на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради із яких можна було б зробити висновок про те, що дана земельна ділянка відноситься до земель державної власності, землі водного фонду не має, але є у обласної державної адміністрації повноваження згідно Земельного Кодексу України, що Черкаська обласна державна адміністрація являється розпорядником вказаної вище земельної ділянки з моменту набрання чинності ЗК України, тобто з 01.01.2003, чи Черкаська обласна державна адміністрація виготовляла і затверджувала проект землеустрою на вказану вище земельну ділянку - пояснив, що такої інформації немає, чи приймалося рішення Черкаською обласною державною адміністрацією, про те до якої категорії земель відноситься вказана вище земельна ділянка - пояснив, що про таке рішення йому не відомо та відведення земельної ділянки не проводилося, коли Черкаській обласній державній адміністрації стало відомо про порубку дерев на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що він точної дати сказати не може, чи може Черкаська обласна державна адміністрація надати правовстановлюючі документи на лісові насадження, що знаходилися на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що таких документів надати не може, також пояснив, що Черкаська обласна державна адміністрація не може надати суду документи про те кому надавалася в користування вказана вище земля на якій знаходилися лісові насадження дерева тополі, так як розпоряджень не було і він не розуміє про яку земельну ділянку йдеться мова, що він не може надати інформацію суду про те до якого складу земель водного фонду відноситься вказана вище земельна ділянка, що він не знає чи встановлювалася прибережна захисна смуга вздовж р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради, про те, чи вказана вище земельна ділянка оформлялась у власність держави відповідно до повноважень визначених ЗК України станом на 12.05.2011, пояснив, що до 01.01.2013 вона не була розмежована і він не може сказати, що дана земельна ділянка оформлялась власністю держави, що Черкаська обласна державна адміністрація не виготовляла державний земельний кадастр, державний лісовий кадастр, матеріали лісовпорядкування, що стосується вказаної вище земельної ділянки, чи відносилися земельні насадження на вказаній вище земельній ділянці до лісового фонду України - пояснив, що це питання не до Черкаської обласної державної адміністрації, про те чи може Черкаська обласна державна адміністрація надати доказ, що лісові насадження на вказаній вище земельній ділянці належать державі - пояснив, що дана інформація щодо власності лісу знаходиться в лісгоспі та документи на дерева не оформляються, на підставі якого закону держава набула право власності на лісові насадження на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що на підставі Земельного Кодексу України та що норми закону на право власності немає, чи надавалися кому-небудь в постійне користування насадження дерев на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що йому така інформація невідома, хто повинен був видавати спеціальний дозвіл на використання віко-перезрілих, суховерхих, сильно заражених хворобою - омелою дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці станом на 12.05.2011 - пояснив, що така інформація у нього відсутня, хто у відповідності до вимог законодавства мав здійснювати контроль за охороною, захистом, використанням насаджень дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці станом на 12.05.2011 та в період з 2012-2014 роки - пояснив, що це компетенція не одного органу (екоінспекція, держгеокадастр та інші), але більш детально потрібно дивитися закон, чи вважає Черкаська обласна державна адміністрація лісорубний квиток від 12.05.2011, який нібито підписав ОСОБА_8 , законним і чи відомо хто мав видавати лісорубний квиток на порубку дерев і на підставі якого законодавства - пояснив, що він не може надати відповідь так як законодавством це питання не врегульовано та що йому не відомо хто мав надавати лісорубний квиток, чи відомо Черкаській обласній державній адміністрації про те, хто особисто здійснив порубку дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці після 12.05.2011 і до кінця 2014 - пояснив, що обласній державній адміністрації стало відомо про порубку дерев тополі після складання обвинувального акту, але коли точно він не може сказати, чи відомо Черкаській обласній державній адміністрації про те, що селищний голова Єрківської селищної ради ОСОБА_8 здійснював порубку дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що такої інформації немає, що згідно вимог ст.107 ЛК України відшкодовується шкода лісу внаслідок порушення лісового законодавства винними у порубці лісу, тому якщо Єрківський селищний голова не здійснював особисто порубку дерев на вказаній вище земельній ділянці, то чи він зобов`язаний відшкодовувати шкоду пояснив, що не може надати відповідь бо позов готувала і подавала прокуратура, чи ознайомлювався представник Черкаської обласної державної адміністрації з матеріалами кримінального провадження та з позовною заявою від 08.02.2017 пояснив, що він особисто не ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження та з позовною заявою, на підставі якого конкретного законодавства має бути задоволений позов - пояснив, що з підстав викладених прокурором в позовній заяві, якщо Черкаська обласна державна адміністрація визнана потерпілою стороною та заподіяно нібито шкоду державі від порубки дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці в 2011 році то чому Ви як потерпіла сторона про це дізнаєтеся лише 03.02.2017 року - пояснив, що на це є компетентні органи які повідомляють обласну державну адміністрацію, на питання про те, хто видав бланк суворої звітності лісорубний квиток серія 02 ЛКБ № 337917, кому його видали і хто його заповнював - пояснив, що така інформація у потерпілої сторони відсутня, якщо Черкаська обласна державна адміністрація вважає себе потерпілою стороною, то чи може вона надати суду докази про те з ким та коли вона укладала договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність про зберігання дерев тополі на вказаній вище земельній ділянці - пояснив, що така інформація у потерпілої сторони відсутня.

Цивільний позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він допитувався в якості свідка на досудовому розслідуванні, допит продовжувався не менше 40 хвилин і при цьому він показав, що він звертався стосовно порубки дерев в екологічну інспекцію, райдержадміністрацію, обласну прокуратуру, Генеральну прокуратуру та в земельний відділ райдержадміністрації, від кого він дізнався, що лісорубний квиток на порубку дерев біля р. ОСОБА_46 закінчився у 2011 році він не пам`ятає, він зустрічався з старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області ОСОБА_19 один раз у червні місяці 2014 року, коли складали акт обстеження земельної ділянки на лівому березі р.Гнилий Тікич, на якій було здійснено порубку дерев. Тоді він від ОСОБА_19 дізнався, що від порубки дерев тополі завдано шкоду на суму 1618887,33 грн. У 2014 році біля кладовища були присутні лісничий, селищний голова Польовий, депутати, він та працівник прокуратури. Хто власник дерев тополя йому не відомо, але при цьому заявив, що зрізані були дерева не тополя, а вільха і дерев сухостоїв не було. Він також був присутній при огляді місця події 26.01.2017, але при огляді був присутній не той слідчий, що його допитував в якості свідка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він допитувався у якості свідка на досудовому розслідуванні, допит продовжувався не більше 35 хвилин і при цьому показав, що він дізнався від жителів селища ОСОБА_47 про те, що лісорубний квиток закінчився у 2011 році та, що слідчому він не говорив, що в результаті зрізання у 2012-2014 роках дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич завдано шкоду на суму 1618887,33 грн., та скільки було в цей період зрізано дерев він не знає, дерева були уражені хворобою - омелою, сухостою було мало, дерева попадали в річку, трухлявого дерева не було. Також пояснив, що земельна ділянка належить Черкаській обласній державній адміністрації про це він дізнався логічно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 пояснив, що він допитувався в якості свідка на досудовому розслідуванні і при цьому він показав, що він з активістами зустрічався з старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області ОСОБА_19 у червні місяці 2014 року з підстав вирубки дерев біля місцевого кладовища в смт. Єрки. 08.07.2014, він з активістами зустрівся з ОСОБА_19 вдруге біля сільського кладовища та повідомили йому, що проводилася порубка дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич у 2012-2014 роках. На його та активістів вимогу всі поїхали до р. ОСОБА_46 , де в його присутності ОСОБА_19 склав акт обстеження земельної ділянки на якій було здійснено вирубку дерев осокорів в якому він розписався. Тоді він від ОСОБА_19 дізнався, що від порубки дерев тополі завдано шкоду на суму 1618887,33 грн. Він не бачив хто вирізав дерева, але пізніше він почув, що дерева вирізав « ОСОБА_40 » по порубочному, квитку який видав йому ОСОБА_8 .. Він обізнаний, що земельна ділянка біля р.Гнилий ОСОБА_49 належить державі. ОСОБА_8 не зрізав дерева біля річки. Хто власник дерев тополя йому не відомо, але при цьому заявив, що зрізані були дерева не тополя, а вільха і дерев сухостоїв не було. Він також був присутній при огляді місця події 26.01.2017, але при огляді був присутній не той слідчий, що його допитував в якості свідка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він допитувався в якості свідка на досудовому розслідуванні і його допитувала слідча жінка, при цьому показав, що він звертався неодноразово письмово і усно в різні інстанції про порубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич, але відповідей не отримував на свої звернення. Проте, що термін дії лісорубного квитка закінчився у 2011 він дізнався від ОСОБА_19 , але термін дії квитка не обговорювався, про розмір шкоди від зрізання дерев у 2012-2014 роках він не знає, проте знає, що дерева на березі річки зрізала селищна рада про те, що дерева зрізав ОСОБА_8 він не бачив, скільки дерев було зрізано він не знає, також він знає, що земельна ділянка біля річки Гнилий Тікич належить Єрківській селищній раді, покази у судовому засіданні він дає правдиві.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона один раз допитувалася у якості свідка на досудовому розслідуванні та коли вона прибула на допит в січні місяці 2017 року до слідчого, то протокол допиту був уже слідчим складений і вона лише його підписала. Крім того вона пояснила, вона особисто зверталася в прокуратуру Катеринопільського району з заявою про вирубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради і з часом на її звернення прокурор ОСОБА_50 їй повідомив, що кримінальну справу по вирубці дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич провадженням закрито, а також пояснила, що вона була присутня на запрошення громадянина ОСОБА_14 , жителя смт. Єрки, при огляді місця події 26.01.2017, але участі у замірі пеньків вона не приймала, протокол складався в смт. Єрки в кафе «Лілея», скільки часу проводився огляд місця події вона не пам`ятає, також не пам`ятає чи проводилися заміри ширини та довжини земельної ділянки на якій знаходилися пеньки від зрізаних дерев. Крім того пояснила, що особа громадянина ОСОБА_17 їй не відома.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона один раз допитувалася у якості свідка на досудовому розслідуванні та коли вона прибула на допит в січні місяці 2017 року до слідчого, то протокол допиту був уже слідчим складений і вона лише його підписала. Крім того вона пояснила, що вона була присутня на запрошення громадянина ОСОБА_14 , жителя смт. Єрки, при огляді місця події 26.01.2017, на місці огляду місця події їй слідчий прав як понятої не роз`яснював. Пеньки від зрізаних дерев на березі річки були від дерев «осокорів», огляд місця події проводився приблизно 2-3 години, заміри земельної ділянки на якій знаходилися пеньки від зрізаних дерев ні в ширину ні в довжину ніхто не заміряв, за який період рахувалися зрізані пеньки не обговорювалося, хто зрізав дерева біля річки вона не знає, але ОСОБА_8 їх не зрізав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 від показів відмовився згідно вимог ст. 63 Конституції, але при цьому пояснив, що він на прохання ОСОБА_8 передав йому ксерокопію обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно нього, ОСОБА_12 , внесеному в ЄРДР за № 0000008 від 22.07.2014 за ст. 246 КК України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона допитувалася у якості свідка на досудовому розслідуванні і може пояснити, що дійсно на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради росли дерева тополі, які були сильно уражені хворобою - омелою та багато їх були сухостійними. В Єрківській селищній раді дані відсутні про те, що виготовлялися документи з землеустрою на земельну ділянку на якій росли дерева тополі біля річки. При цьому Єрківська селищна рада у 2011 подавала до земельного відділу форму звітності 6-ЗЕМ, в якій зазначалося лише те, що під природними водотоками (річками та струмками) перебуває 21,600 га. землі, яка знаходиться саме під водним плесом р.Гнилий Тікич, яка віднесена до земель запасу та землі, не надані у власність та постійне користування в межах населених пунктів, які не надані у тимчасове користування. Крім того пояснила, що вона достовірно обізнана у зв`язку з займаною нею посадою землевпорядника про те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок виготовляються відносно всіх категорій земель незалежно від того хто являється її власником, в тому числі і держава.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона допитувалася у якості свідка на досудовому розслідуванні і може пояснити, що вона в травні місяці 2011 року обіймала посаду бухгалтера-касира ДП «Звенигородське лісове господарство», проте не може пояснити на підставі якого законодавства в 2011 році у ДП «Звенигородське лісове господарство» діяв облік, зберігання, заповнення і видача бланків лісорубних квитків. В травні місяці 2011 року їй було видано усне розпорядження головного бухгалтера і лісничого про видачу лісорубного квитка, який є бланком суворої звітності і вона його видала ФОП ОСОБА_12 .. Пояснити, про те чи може бути виданий бланк лісорубного квитка сторонній особі за її кошти пояснити не може, про те чи звертався до неї селищний голова смт. Єрки ОСОБА_8 чи заступник Катеринопільської райдержадміністрації ОСОБА_35 не пам`ятає, пам`ятає що при видачі лісорубного квитка ФОП ОСОБА_12 у прибутковому касовому ордері № 02121 від 19.05.2011 серію та номер лісорубного квитка не вказувала та не може підтвердити, що саме лісорубний квиток з серією НОМЕР_2 був виданий ФОП ОСОБА_12 , про те, чому вказана дата видачі в лісорубному квитку від 12.05.2011 серія 02ЛКБ № 337917 і дата видачі нею лісорубного квитка в прибутковому касовому ордері № 02121 від 19.05.2011 мають різні дати пояснила, що вона таку інформацію надавати суду не буде, також пояснила суду, що вона особисто видавала чистий не заповнений бланк лісорубного квитка ФОП ОСОБА_12 19.05.2011.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що він на досудовому розслідуванні у якості свідка не допитувався ні разу і ні ким, як державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища у Черкаській області, ним особисто 26.01.2017 на підставі наказу начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області було проведено обстеження земельної ділянки на лівому березі р.Гнилий Тікич за межами населеного пункту в адмінмежах Єрківської селищної ради з участю працівників поліції, понятих та присутніх активістів на підставі якого він склав акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та склав польову перелікову відомість на підставі якої обрахував розрахунок шкоди від зрізаних дерев на вказаній земельній ділянці. На місце обстеження земельної ділянки він прибув приблизно перед обідом, здійснили обмір пеньків зрізаних дерев простою будівельною рулеткою та поїхали в селище Єрки де в приміщенні кафе були складені необхідні документи та підписані присутніми. Вся процедура обстеження та складання документів зайняла приблизно сім годин. Лист Держгеокадастру від 31.01.2017 йому на досудовому слідстві для огляду ніким не надавався, в 2011 році насадження дерев на лівій стороні р.Гнилий Тікич були у підпорядкуванні Катеринопільської райдержадміністрації у відповідності до вимог ст.14 ЛК України, при обстеженні пеньків зрізаних дерев на земельній ділянці представника потерпілої сторони та представника власника зрізаних дерев чи лісокористувача не було, а був лише він - представником від держави, площу 4,4 га земельної ділянки на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради на якій проводилося обстеження було встановлено відповідно до довідки, він заміряв діаметри пеньків, а присутні проходжувалися, чи складалися інші акти присутніми він не знає, при обстеженні вказаної площі земельної ділянки використовувався технічний засіб його мобільний телефон, обстеження вказаної земельної ділянки з фотографуванням, з переїздом від земельної ділянки до приміщення кафе та з складанням документів не може бути проведено за 1 год. 10 хв., обстеження земельної ділянки проводилося не при порубці дерев, а це було як огляд місця скоєння правопорушення. Він виїхав на місце огляду земельної ділянки, що знаходилася на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради 26.01.2017 на підставі звернення громадян та наказу начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області, чи комусь працівник поліції роз`яснював права він не пам`ятає, при обстеженні площі земельної ділянки він використовував лише довідки селищної ради, протокол огляду місця події від 17.11.2014 в період обстеження земельної ділянки ним не використовувався та скільки він нарахував зрізаних пеньків при обстеженні земельної ділянки він не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він допитувався у якості свідка на досудовому розслідуванні і може пояснити, що він у 2014 році працював старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Черкаській області і за направленням керівництва Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 08.07.2014 виїхав в смт. Єрки Катеринопільського району у зв`язку з заявою гр. ОСОБА_51 про порубку дерев. Проводячи перевірку факту зрізання дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради він з документацією на земельну ділянку, матеріалами лісовпорядкування не ознайомлювався так як таких документів немає, враховуючи те, що при обстеженні земельної ділянки було виявлено вирубку дерев яка проводилася в період 2011-2014 роках, проте ним було складено відповідний акт про порубку дерев лише за 2012-2014 роки. На рубку дерев у 2011 році ним акт не складався так як на порубку дерев у 2011 році не був анульований лісорубний квиток. Після складання акту ним був проведений розрахунок матеріальної шкоди від незаконної порубки дерев в 2012 2014 роках в кількості 296 шт. на загальну суму 1618887,33 грн., матеріальна шкода за порубку дерев у 2011 році не обчислювалася, так як акт на порубку дерев у 2011 році не складався та лісорубний квиток від 12.05.2011 був дійсний. Крім того пояснив, що він ніколи не надавав інформації громадянину Шандору про розмір нарахованої шкоди в сумі 1618887,33 грн., йому відома яка була процедура видачі зберігання і заповнення та підписання лісорубного квитка, проте зазначив, що така процедура не була дотримана ДП «Звенигородське лісове господарство» - видається чотири бланки лісорубного квитка однією серією та номером, квиток заповнюється інженером лісового господарства та підписується власником лісу чи лісокористувачем. Із чотирьох лісорубних квитків один залишається у власника чи лісокористувача, два направляється в обласне Управління лісового господарства для контролю і один у того хто вирізає дерева, йому достовірно було відомо, що порубку дерев у 2011-2014 роках здійснював ФОП ОСОБА_40 , так як ФОП ОСОБА_40 ще в 2011 році звертався в екологічну інспекцію про те, що в нього викрадено дерева і він порекомендував йому звернутися про крадіжку в міліцію з цього питання, проте, що ОСОБА_52 селищний голова здійснював порубку дерев йому не відомо, враховуючи те, що дерева які росли на лівому березі річки Гнилий Тікич були уражені хворобою омелою до 90%, та було багато дерев сухостоїв, насадження були перестійними та мали сухі скелетні гілки нижнього ярусу, які втрачали свої фізіологічні та інші корисні властивості, що підтверджується актом їх обстеження з участю лісопатолога, то такі дерева потребували обов`язкової суцільної санітарної рубки, при замірах пеньків зрізаних дерев застосовувалася спеціальна сертифікована мірча лінійка, яку він використовував при замірах пеньків дерев, у питаннях порубки дерев він приїзджав у смт. Єрки один раз.

Також зазначив, що ідентичні випадки видачі лісорубних квитків в 2011-2012 роках ДП «Звенигородське лісове господарство» на порубку дерев видавалися на санітарну рубку дерев біля р.Гнилий Тікич в Звенигородському районі та в адмінмежах Шостаківської сільської ради Катеринопільського району, але прокуратура Черкаської області по них слідства не проводила, хоча матеріали перевірки екологічна інспекція у Черкаській області їм направляла.

Також пояснив, що при віднесенні насаджень дерев до державної власності обов`язково має бути виготовлений проект відведення земельної ділянки для природоохоронної смуги, також пояснив, що не може будь-який громадянин одержати лісорубний квиток в лісгоспі на своє ім`я чи на іншу юридичну особу окрім лісокористувача чи власника лісу, також пояснив, що ДП «Звенигородське лісове господарство» не мало видавати ФОП ОСОБА_40 бланк лісорубного квитка так як дерева на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради не були передані ні лісовому господарству ні ФОП ОСОБА_37 у постійне користування.

Крім того пояснив, що якщо насадження дерев, які росли на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради не були ні за ким закріплені та не перебували ні у кого на балансі, не перебували ні у кого у постійному користуванні, не розроблена проектна документація на відведення землі, то відповідальності за порубку таких насаджень дерев ніхто не несе, також зазначив, що матеріальну відповідальність в загальному порядку за незаконну порубку дерев несе та особа, що їх особисто зрізала.

Також зазначив, що станом на даний час лісорубний квиток підписаний селищним головою смт. Єрки ОСОБА_8 є дійсний так як він не скасований ні управлінням лісового господарства у Черкаській області ні судом.

При проведенні позапланової перевірки порубки дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради 08.07.2014 він керувався Законом України «Про основні засади державного (контролю) у сфері господарської діяльності», при цьому пояснив порядок проведення позапланової перевірки має бути звернення громадян про порубку дерев, після чого видається наказ направлення екологічною інспекцією, який вручається інспектору, інспектор готується до перевірки і виїжджає на місце та здійснює перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, складає відповідний акт на спеціальному бланку, при цьому інспектор здійснює перевірку лише того факту, що вказано у наказі-направленні при цьому немає права проводити перевірку дотримання вимог законодавства іншого факту навіть якщо порушення вимог законодавства є очевидним.

Представника власника чи користувача насаджень дерев при проведенні 08.07.2014 позапланової перевірки не було, також зазначив, що при віднесенні земельної ділянки до тої чи іншої категорії на якій росли дерева на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради необхідно дивитися форму звітності №6 ЗЕМ, яка подається селищною радою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона допитувалася у якості свідка на досудовому розслідуванні та пояснила, що вона у 2011 році рахувалася на роботі у ДП «Звенигородське лісове господарство», але перебувала в декретній відпустці, хто був власником чи лісокористувачем у 2011-2014 роках насаджень дерев біля р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради їй не відомо, у 2011 році інженером лісового господарства був ОСОБА_53 , який в даний час знаходиться на пенсії, земельні ділянки біля р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради не відносяться до земель лісового фонду, на підставі якого законодавства у 2011 році міг видаватися лісорубний квиток та порядок його видачі вона не знає, заповнення лісорубного квитка, який був виданий ФОП ОСОБА_40 проводилося по відповідній програмі, яка знаходиться у лісовому господарстві. Лісорубний квиток ФОП ОСОБА_40 було видано ДП «Звенигородське лісове господарство» 19.05.2011, покази на досудовому розслідуванні вона давала особисто, книга обліку та видачі лісорубних квитків у ДП «Звенигородське лісове господарство» за 2011 рік мала бути, але скільки вона зберігається вона не знає. Чи звертався в лісове господарство селищний голова смт. Єрки Польовий та заступник голови Катеринопільської РДА Міняйло в 2011 році з приводу отримання лісорубного квитка їй не відомо, матеріальна відповідальність за незаконну порубку дерев покладається на ту особу яка вчинила їх порубку, в даний час будь-який громадянин не може отримати лісорубний квиток в лісгоспі на своє ім`я, так як квитки видаються через обласне управління лісового господарства, а який був порядок їх видачі у 2011 році вона не може сказати. Їй не відома процедура видачі лісорубного квитка на санітарну рубку дерев та їх зберігання, їх заповнення, хто робить розрахунок при його заповненні, хто його підписує та яким законодавством це регулювалося станом на 19.05.2011. Крім того пояснила про те, щоб реалізувати бланк лісорубного квитка потрібно було отримати дозвіл з обласного лісового господарства, ФОП ОСОБА_40 лісове господарство видало за кошти три бланки лісорубних квитків, а їх заповнення повинно було проведено відповідно власником землі та дерев, ФОП ОСОБА_40 не звертався до лісового господарства на предмет продовження дії лісорубного квитка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 пояснив, що в 2011 році він займав посаду лісопатолога Черкаського обласного лісового та мисливського господарства, а вданий час головний спеціаліст управління. На звернення Катеринопільської РДА від 05.04.2011 він за розпорядженням начальника обласного управління приймав участь в комісійному обстеженні дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району, хто створював комісію це питання не до нього. Йому було надано лише довідку за підписом начальника земельного відділу у Катеринопільському районі ОСОБА_55 від 28.03.2011 за №422 в якій зазначалося, що земельна ділянка яка вкрита лісовою рослинністю площею 3,00 га на лівому березі р.Гнилий Тікич відноситься до земель державної власності резервного фонду (природо-охоронного значення). У комісії інших документів про те, що дерева віднесені до захисних смуг вздовж р.Гнилий Тікич станом на 13.04.2011 не було. Комісією встановлено, що насадження дерев вздовж річки були в сильній ступені уражені омелою до 80-90%, крім того більше 20% дерев були сухостійними 5-6 категорії фізіологічного стану, насадження дерев були перестійними, значна частина дерев були сухо - вершинні або мали сухі скелетні гілки нижнього ярусу крони. Дерева втрачали фізіологічні, захисні та інші корисні властивості, тому у відповідності до вимог «Санітарних правил у лісах України» комісія вважала, що вони підлягали до суцільної санітарної рубки, про що було і складено відповідний акт 13.04.2011. Вказаний акт був підписаний всіма членами комісії, а представником власника чи лісокористувача дерев, що знаходилися на лівому березі р.Гнилий Тікич за межами населеного пункту був заступник голови Катеринопільської РДА ОСОБА_41 .. Який у 2011 році був порядок обліку, зберігання, видачі бланків лісорубних квитків та яким законодавством воно регламентувалося він пояснити не може, так як згідно посадової інструкції він даним питанням не займається. Зазначив також, що про порядок передачі дерев у власність чи в користування лісовому господарству йому не відомо так як ці питання не входять в його службові обов`язки, також він не знає чи п. 5 розділу 8 Прикінцевих положень Лісового кодексу передбачає підтвердження планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування права постійного користування земельними лісовими ділянками тільки для державних лісогосподарських підприємств чи і для інших власників. Також йому не відомо про те як обчислюється нормативна вартість у гривнях ділова, дров`яна маса деревини, ліквіду із крон, хворосту і сучків при заповненні лісорубного квитка і хто робить даний розрахунок, так як дане питання не входить до компетенції працівників лісового господарства. Документи на санітарну рубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради були оформлені правильно і дозвіл на порубку дерев виданий Черкаським обласним управлінням лісового та мисливського господарства виданий правильно. Про те, чи власником дерев станом на 12.05.2011 була держава в особі Черкаської обласної державної адміністрації він пояснити не може, так як це не робота служби лісового захисту, також зазначив, що матеріальну відповідальність за незаконну порубку дерев має нести той хто здійснив порубку дерев. ДП «Звенигородське лісове господарство» не мало права видавати лісорубний квиток для проведення санітарної рубки дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич, якщо йому не було передано дані дерева у постійне користування, чи може будь-який громадянин отримати лісорубний квиток в лісовому господарстві на своє ім`я чи на іншу юридичну особу він не знає. На запитання якщо ДП «Звенигородське лісове господарство» видало бланк лісорубного квитка ФОП ОСОБА_37 відповідної серії та номеру, то чи повинно було направляти лісорубний квиток вказаної серії та номеру в обласне управління для контролю пояснив, що він не може надати відповідь на це питання так як згідно його посадових обов`язків він займається питаннями, що стосуються захисту лісу від шкідників і хвороб. Крім того пояснив, що дерева які росли на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради мали бути зрізані ще 20 років назад, так як уже тоді вони створювали небезпеку для людей, також зазначив, що збитки від зрізаних дерев нікому не були нанесені, тому, що дерева виконали свої функціональні властивості.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 пояснив, що він у 2011 році займав посаду першого заступника начальника Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства і в квітні місяці цього року до управління звернувся з листом заступник голови Катеринопільської РДА ОСОБА_35 про надання дозволу на санітарну рубку дерев на лівому березі річки Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради з додатками до нього - акт обстеження насаджень тополі від 13.04.2011, зведена відомість насаджень, відомості пробних площ і план схема ділянки, що потребує суцільної санітарної рубки, що відповідало вимогам законодавства, а саме санітарним правилам, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 27 липня 1995 року за №555. Управління розглянуло подані документи і постільки документи були належно оформлені, тому управління надало дозвіл Катеринопільській райдержадміністрації на суцільну санітарну рубку дерев на землях резервного фонду в адмінмежах Єрківської селищної ради на площу 4,4 га. Кубомаса яка підлягала вирубуванню 1596 метрів кубічних, в тому числі 1571 метр кубічний з обов`язковим залісненням, який ним був особисто підписаний.

Крім того пояснив, що Єрківський селищний голова ОСОБА_8 до управління по питанню видачі дозволу на суцільну санітарну рубку дерев не звертався, до звернення Катеринопільської РДА також була додана довідка за підписом начальника земельного відділу у Катеринопільському районі ОСОБА_55 від 28.03.2011 року за №422 в якій зазначалося, що земельна ділянка яка вкрита лісовою рослинністю площею 3,00 га на лівому березі р.Гнилий Тікич відноситься до земель державної власності резервного фонду (природо-охоронного значення). Він не може сказати які діяли правила в травні місяці 2011 року, щодо порядку зберігання, обліку, заповнення і видачі бланків лісорубних квитків і яким законодавством воно регламентувалося, були якісь рекомендації, нормативна вартість у гривнях ділової, дров`яної маси деревини, ліквіду із крон, хворосту і сучків при заповненні лісорубних квитків обраховується відповідно до програми, яку мають підприємства лісового господарства, матеріальну шкоду за незаконну порубку дерев має нести винна особа яка її вчинила.

Враховуючи те, що Катеринопільською РДА були надані усі документи на отримання дозволу на суцільну санітарну рубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради і на підставі належних документів був наданий дозвіл на порубку дерев, тому матеріальні збитки від порубки дерев нікому не нанесені, також він вважає, що станом на даний час лісорубний квиток виданий в травні місяці 2011 ДП «Звенигородське лісове господарство» є дійсним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що його попросив громадянин ОСОБА_12 порізати дерева на лівому березі р.Гнилий Тікич в смт. Єрки і він погодився. Усі дерева породи тополя чи осокори були уражені хворобою омела, але в якому це було році він не пам`ятає, серед дерев були і сухостійні дерева, різав він дерева протягом одного року, або менше з своєю дружиною ОСОБА_57 , крім нього ще хтось зрізав дерева у його відсутність, ОСОБА_12 дерев не різав, скільки було вирізано дерев він не пам`ятає, порубка дерев була санітарна, він питав у ОСОБА_12 чи є у нього лісорубний квиток, але він не пам`ятає чи він його бачив, жителі села до нього не приходили і не цікавилися порубкою дерев. ОСОБА_8 він не знає, яким транспортом вивозилися зрізані дерева він не пам`ятає, чи був присутній хтось з м.Черкаси при огляді місця події 26.01.2017 біля р.Гнилий ОСОБА_49 він не знає, при огляді 26.01.2017 були присутні працівник поліції, прокурор, дві-три жінки, а більше нікого не пам`ятає, слідчий не роз`яснював понятим права і йому також, і в якості кого він був присутній при огляді він не знає, прокурора ОСОБА_58 він не знає, і в залі судового засідання його немає. Він не рахував 26.01.2017 при огляді місця події скільки було пеньків від зрізаних дерев. 26.01.2017 при огляді місця події усі учасники були приблизно 20 хвилин і звісно не могли провести заміри пеньків в кількості 700 шт., так як за вказаний період їх не можливо порахувати, він ніякої участі в огляді місця події 26.01.2017 не брав, його тільки сфотографували на фоні земельної ділянки де знаходилися зрізані дерева, і в подальшому він знаходився в машині, і грівся, територію земельної ділянки на якій знаходилися зрізані дерева ніхто не заміряв, і розміри пеньків також ніхто не заміряв, після огляду місця події усі поїхали автомобілем в смт. Єрки де в кафе склали документи приблизно за 3- хвилин, в ньому він також розписався і усі роз`їхалися.

Після огляду місця події слідчий його визвав на допит в якості свідка, але коли він прибув на допит, то протокол його допиту був уже складений слідчим і він не даючи ніяких показів слідчому у ньому лише розписався.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_59 пояснив, що він у 2011 році працював інженером лісового господарства в Звенигородському лісгоспі. В 2011 році до лісгоспу звернувся підприємець ОСОБА_40 . В нього були всі необхідні документи для видачі лісорубного квитка. Лісорубний квиток реалізували ОСОБА_37 . Він особисто допоміг заповнити придбаний лісорубний квиток ОСОБА_37 на його прохання. ОСОБА_8 по питанню видачі лісорубного квитка до нього не звертався. Лісорубний квиток заповнюється в трьох екземплярах. Лісорубний квиток який був виданий ОСОБА_37 за його діяльності не анульовувався. Він був виданий на півроку. Якщо рубка незакінчена в термін зазначений в лісорубному квитку, то дію квитка необхідно продовжити, оскільки подальша рубка буде вважатися незаконною. Лісорубний квиток який видали ОСОБА_37 протягом шести місяців був дійсним, він діє протягом календарного року.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_60 пояснив, що біля річки між с.Залізнячка та смт.Єрки росли дерева. Ці дерева були сильно заражені омелою. По селі ходили розмови, що треба ці дерева вирізать. Потім ці дерева зрізали. Хто їх різав, скільки їх зрізали йому не відомо. Сама вирубка проходила восени 2011 року. Кому належить земельна ділянка йому не відомо.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_61 пояснив, що він працює в Катеринопільському лісництві, помічником лісничого. Йому відомо, що біля р.Гнилий ОСОБА_49 були зрізані дерева осокори. Дерева вирізали років чотири назад. До нього зверталися з проханням провести вимітку дерев. Звертався до нього ОСОБА_40 . Він зробив вимітку дерев відповідно до певної методики та правил. Скільки по кількості дерев він не пам`ятає. Всі дерева були хворі, вражені омелою і несли певну загрозу. Дерева були аварійні і приносили шкоду довкіллю. Користі для суспільства дерева не приносили. Хто вирізав дерева він не знає. Він зробив свою роботу та передав матеріали. Йому також не відомо щоб ОСОБА_8 звертався в лісове господарство по питанню санітарної рубки дерев, а також йому не відомо щоб ОСОБА_8 здійснював рубку дерев. Чи виписувався лісорубний квиток він не знає. Перелікова відомість в матеріалах справи не та, яку він складав, почерк і підпис не його.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_62 пояснив, що він працює лісничим Катеринопільського лісництва. Дерева, які були вирізані підлягали вирубці, оскільки вони повністю були хворі, побиті омелою. Дані дерева неможливо було використовувати, як ділову деревину. Розрахунки об`єму вирубки деревини та шкода на його думку значно завищена. Катеринопільський лісгосп до даної лісополоси ніякого відношення не має. ОСОБА_8 на вирубці дерев він не бачив. Також пояснив суду порядок видачі та використання лісорубного квитка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_63 пояснив, що земельна ділянка на якій росли дерева належала колгоспу с.Залізнячка. Колгосп висадив на ній дерева, щоб річка не розмивала берег. Осокори були посаджені на ділянці декілька гектарів. Акт на прохання депутата підписував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_64 пояснив, що у 1958 році дерева на лівому березі р.Гнилий ОСОБА_49 були посаджені працівниками колгоспу с.Залізнячка під керівництвом агронома. Дерева виконували захисну функцію. Дерев було висаджено десь чотири гектари. Хто здійснював вирубку дерев йому не відомо. Акт підписував на прохання депутата селищної ради.

Свідок ОСОБА_65 пояснити суду не змогла нічого. Вона не була свідком якихось подій у даному кримінальному провадженні і не розуміє чого її запросили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_66 пояснив, що він обіймав посаду прокурора Катеринопільського району Черкаської області в період з травня місяця 2014 по серпень місяць 2016 року. В період його роботи в прокуратуру району зверталися громадяни жителі смт. Єрки - ініціативна група одного з них пам`ятає на прізвище ОСОБА_67 як в усній так і в письмовій формі з питань порубки дерев біля кладовища в смт.Єрки, вказані особи були на прийомах і в обласних прокурорів. По їх зверненнях виїзджав з м.Черкаси екологічний інспектор Чорновол, який проводив обстеження порубки дерев біля кладовища. В ході обстеження порубки дерев біля кладовища особи з ініціативної групи повідомили, що порубка дерев здійснювалася і біля р. ОСОБА_46 в адмінмежах Єрківської селищної ради. Екологічний інспектор Чорновіл разом з особами з ініціативної групи вийшов на місце порубки дерев біля р. ОСОБА_46 і задокументував порубку дерев в період з 2012-2014 роки відповідним актом. З матеріалами перевірки екологічного інспектора він був ознайомлений і по них було відкрите кримінальне провадження за незаконну порубку дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич у 2012-2014 роках за ст. 246 КК України - незаконна порубка лісу. За порубку дерев у 2011 році біля р.Гнилий Тікич кримінальне провадження не відкривалося, так як був наданий дозвіл на порубку дерев та був лісорубний квиток на вирубку дерев у 2011 році, який був дійсним і не скасованим. Єрківським активістам повідомлялося про хід розслідування кримінального провадження, їм надавалися письмові відповіді, про наслідки розслідування, повідомлявся і Єрківський селищний голова ОСОБА_8 .. Проте активістів не влаштовували висновки працівників прокуратури і вони знову скаржилися в різні інстанції, так як вимагали звільнити ОСОБА_8 з посади селищного голови.

Прокуратурою Катеринопільського району робилися відповідні запити в Звенигородське лісове господарство, в райдержадміністрацію, облдержадміністрацію, обласну раду на предмет встановлення власника дерев та земельної ділянки на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради, проте всі вони направили відповіді, що вони їм не належать, вказані відповіді мають бути у кримінальному провадженні, яке було відкрите за ст.246 КК України. Прокуратурою району перевірялось наявність правопорушення проти власності в діях особи, яка зрізала дерева проте власника зрізаних дерев не було встановлено. Ініціативна група постійно тиснула щоб розслідувалася порубка дерев, а громадянин ОСОБА_67 на прийомі йому говорив, що їде на прийом до прокурора області.

Працівниками обласної прокуратури на рівні заступника прокурора області та начальників відділів прокуратури проводилася перевірка по матеріалах ходу розслідування кримінального провадження і вони погоджувалися з висновками працівників районної прокуратури, що складу злочину передбаченого ст.246 КК України за порубку дерев у 2012-2014 роках на земельній ділянці на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради не має.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що під час дії лісорубного квитка не було заподіяно шкоди, щоб притягувати до відповідальності ОСОБА_8 за ст. 364 КК України і він не вбачав в його діях складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України так як на його думку не було зв`язку між його діями і наслідком, тому не вбачалось ні вини ні причинно-наслідкового зв`язку, така його позиція підтримувалася працівниками обласної прокуратури.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_25 , який працює начальником відділу Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області, про те що озвучені у суді листи відділу Держгеокадастру від 24.01.2017 та від 30.01.2017 за його підписом дійсно направлялися прокурору щодо земельної ділянки орієнтовною площею 4.4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич за межами населеного пункту в адмінмежах Єрківської селищної ради в якій зазначено було, що дана земельна ділянка відноситься до категорії земель водного фонду, під природними водотоками (річками та струмками), проте вона була зазначена як землі водного фонду умовно постільки вона межує з річкою.

По формі звітності №6-ЗЕМ за 2011 рік не можна стверджувати, що вказана земельна ділянка площею 4,4 га віднесена до земель водного фонду, так як документація на земельну ділянку не виготовлялася і вона у формі 6-ЗЕМ не відображена.

Уповноваженим розпорядником даної земельної ділянки станом на травень місяць 2011 року згідно вимог земельного законодавства, яке діяло на той час, була Катеринопільська райдержадміністрація. До травня місяця 2011 року по питаннях виготовлення проекту з землеустрою земельної ділянки площею 4,4 га, винесення її в натурі, встановлення її межі, встановлення прибережної захисної смуги, її облік та реєстрації як земельної ділянки водного фонду ніхто не звертався і у архіві відділу така документація відсутня, меж земельної ділянки не має, водоохоронна зона не встановлена, державного земельного кадастру немає, лісового кадастру немає, матеріалів лісовпорядкування немає. Зазначена інформація у відповідях від 24.01.2017 та від 30.01.2017 про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду буде достовірною лише тоді коли буде виготовлена на неї документація з землеустрою.

Інформацію відділу Держгеокадастру від 20.02.2017 підписаною в.о. начальника відділу ОСОБА_68 на запит адвоката, яка в суді оголошена захисником підтримує так як вона є достовірною.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_33 , який працює начальником відділу Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства пояснив, що він за своєю посадою в Черкаському обласному управлінні лісового та мисливського господарства може надати роз`яснення з питань повноважень, обліку, зберігання, заповнення та видачі бланків лісорубних квитків станом на травень місяць 2011 року та яким законодавством воно регулювалося в указаний час та з питань ведення лісового кадастру і обліку лісів в указаний час.

Порядок обліку, зберігання, заповнення і видачі бланків лісорубних квитків для суцільної санітарної рубки дерев, який діяв у травні місяці 2011 року не змінився станом і на даний час. Лісорубні квитки є бланками суворої звітності які знаходяться у лісовому господарстві і видаються лише за зверненнями до Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства лісокористувачам на землях лісогосподарського призначення.

Порядок обліку, зберігання, заповнення і видачі бланків лісорубних квитків регламентується постановою Кабінету міністрів №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», крім того до даного часу діють «Правила обліку, зберігання, заповнення і видачі бланків лісорубних квитків, ордерів на дрібний відпуск деревини на корню і розпоряджень ліснику», які затверджені наказом державного комітету СРСР по лісному господарстві № 131 від 02.11.1983 року.

Постійний лісокористувач звертається до обласного управління лісового господарства про здійснення санітарної рубки дерев на підставі відповідного акту обстеження дерев.

Станом на 2011 рік була практика, що лісорубні квитки видавалися райдержадміністраціями і їх підписували голови чи заступники голів райдержадміністрацій, допомогу у заповненні бланків лісорубних квитків надавали працівники лісового господарства.

Уповноваженим на підготовку документів на здійснення конкретно санітарної рубки дерев на земельній ділянці площею приблизно 4.4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області у травні місяці 2011 року та контролю за рубкою вказаних дерев мала б бути Катеринопільська районна державна адміністрація, якій і мав бути реалізований ДП «Звенигородське лісове господарство» лісорубний квиток, а не громадянину ОСОБА_12 ..

Йому відомо, що дерева які підлягали до суцільної санітарної рубки на вказаній земельній ділянці не перебували у користуванні ДП «Звенигородське лісове господарство» та Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Після огляду в судовому засіданні ксерокопії заповненого бланку лісорубного квитка серія НОМЕР_3 від 12.05.2011 по питанню правильності його видачі та заповнення зазначив, що кожний лісорубний квиток має серію та номер, що зазначено у ксерокопії квитка, далі у графі власник лісів або постійний лісокористувач має бути зазначено лише ІНФОРМАЦІЯ_3 не потрібний, у графі кому видається вказується ПП ОСОБА_12 , а потрібно було б вказати Катеринопільська райдержадміністрація, підпис має бути голови чи заступника Катеринопільської райдержадміністрації і печатка райдержадміністрації, лісорубний квиток має видаватися на вирубку лісу, термін зберігання лісорубного квитка становить десять років, по даному лісорубному квитку можна було б проводити рубку до 31.12.2011, лісорубний квиток видається у трьох екземплярах: 1 у лісовому господарстві, 1- у Катеринопільській райдержадміністрації, 1 - у ПП Бабченка. Після закінчення терміну дії лісорубного квитка якщо рубка продовжується, то необхідно її розглядати як самовільну рубку.

Щодо санітарної вирубки дерев на даній земельній ділянці, то вона мала б здійснюватися на підставі розпорядження Катеринопільської райдержадміністрації, акту обстеження дерев та відповідних дозволів на рубку.

Після прийняття рішення про вирубку дерев Катеринопільська райдержадміністрація мала б укласти договір про вирубку дерев з ПП Бабченко та здійснювати контроль її вирубки.

В разі якщо земельна ділянка на якій проводилася рубка дерев не освоєна, то після грудня місяця 2011 року Катеринопільська райдержадміністрація мала б звернутися до екології та лісового господарства про продовження терміну вирубки дерев. Особа яка здійснила вирубку дерев мала право вивозити лісопродукцію до квітня місяця 2012 року.

Якщо лісорубний квиток, який виданий, заповнений та підписаний з порушенням в травні місяці 2011 року і він у період терміну на який він був виданий ніким не анульований згідно вимог чинного законодавства, то він є дійсним на період його дії.

Відповідальність за проведення та контроль суцільної санітарної рубки дерев конкретно у 2011-2014 роках на вказаній земельній ділянці мала б проводити екологічна інспекція, Катеринопільська райдержадміністрація та орган місцевого самоврядування, проте в разі якщо рубка дерев проводилася за межами населеного пункту, то такий контроль мав проводиться екологічною інспекцією та Катеринопільською райдержадміністрацією, а також може проводитися і громадський контроль.

Якщо земельна ділянка не відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення, то суцільна санітарна вирубка дерев - хворих, сухостійних, перестійних за віком дерева або такі які втратили фізіологічні, захисні та інші корисні властивості мала б проводитися на підставі розпорядження райдержадміністрації та акту обстеження дерев, знесення таких дерев законодавчо не врегульовано, тому знесення таких дерев необхідно відносити до аварійно-небезпечних і лісорубний квиток не мав бути виписуватися взагалі.

Ознайомившись в судовому засіданні з актом обстеження дерев від 13.04.2011, дозволом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 29.04.2011, дозволом Черкаського обласного управління лісового господарства від 20.04.2011, довідки Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Київлісозахист» від 17.05.2011 для суцільної санітарної вирубки дерев яка почалась здійснюватися восени 2011 року на земельній ділянці площею приблизно 4.4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області пояснив, що якщо земельна ділянка згідно форми 6-ЗЕМ не рахується як лісові землі, вона не облікована як лісова земля, тому за таких обставин необхідно було б здійснювати санітарну вирубку дерев на ній у законному порядку лише на підставі відповідного акту обстеження дерев і без дозволів контролюючих органів, а сам лісорубний квиток не є правовою підставою для вирубки дерев на вказаній земельній ділянці.

Крім того пояснив, що в разі делегування своїх повноважень Черкаською обласною державною адміністрацією по вирубці дерев районним держадміністраціям, то останні мали б займатися вирубкою зазначених дерев, також необхідно було б провести землевпорядкування зазначеної земельної ділянки і відповідно розпорядником земельної ділянки мало б бути управління водного господарства, так як земельна ділянка мала б бути віднесена до земель водного фонду, так як вона зайнята прибережною захисною смугою вздовж річки. Земельна ділянка площею приблизно 4.4 га, яка розташована на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради віднесена до водного фонду умовно, також дана земельна ділянка належно не передана агролісовому господарству, тому видача ДП «Звенигородське лісове господарство» лісорубного квитка ФОП ОСОБА_40 є порушенням.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_69 пояснила, що вона особисто проводила судову інженерно-екологічну експертизу за №2448/2513-2515/19-23 від 19.12.2019 і за своєю кваліфікацією може робити висновки на поставлені у ухвалі суду питання, перед проведенням експертизи вона ознайомлювалася з матеріалами справи, і при проведенні даної експертизи вона використовувала матеріали справи, які вказані у експертному висновку як по першому так і по другому питанні, на об`єкт дослідження, що знаходиться на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району вона не виїзджала, покази свідків в судовому засіданні при проведенні експертизи вона до уваги не брала так як вони їй не були потрібні, суцільна санітарна рубка дерев на даній земельній ділянці була потрібна так як для довкілля це було необхідно зробити і шкода нікому не нанесена, але був порушений порядок вирубки дерев. В ухвалі суду про призначення експертизи питання про те, що стало підставою для суцільної санітарної рубки дерев на даній земельній ділянці не ставилося та не ставилось питання щодо яких порушень законодавства видавався лісорубний квиток для суцільної санітарної рубки дерев, але по цих питаннях надалась розгорнута відповідь у висновку експертизи по власній ініціативі експерта.

Також обґрунтовуючи вину ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалась на інші докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- дані рапорту заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_32 від 08.09.2016 про вчинене кримінальне правопорушення (т.3, а.п.147);
- дані рапорту прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 (т.3, а.п.148-149);
- дані копії постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 08.09.2016 (т.3, а.п.150);
- дані протоколу огляду документів від 08.09.2016 (т.3, а.п.151-152);
- дані копії витягу з кримінального провадження №0000008 про вчинене кримінальне правопорушення від 22.07.2014 (т.3, а.п.153);
- дані копії заяви ОСОБА_14 про проведення перевірки законності вирубки дерев (т.3, а.п.154);
- дані копії пояснень ОСОБА_8 від 08.07.2014 (т.3, а.с.155);
- дані копії довідки Єрківської селищної ради №1696 від 11.07.2014 (т.3, а.п.156) щодо земельної ділянки;
- дані копії акта обстеження високовікових ослаблених насаджень тополі за землях резервного фонду в адмінмежах Єрківської селищної ради від 13.04.2011 (т.3, а.п.158);
- дані копії лісорубного квитка від 12.05.2011 (т.3, а.п.159);
- дані копії договору №97/04-08-01 від 16.05.2011 (т.3, а.п.164) на обстеження лісових насаджень на земельній ділянці площею 4,4 га на предмет доцільності санітарного рубання суцільного, яка знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради;
- дані копії протоколу погодження вільної оптової ціни №97/04-08-02 та акт прийому-передачі робіт №97/04-08-03 (т.3, а.п.165);
- дані копії актів перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 08.07.2011 (т.3, а.п.166, 167-171);
- дані копії розрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок знесення зелених насаджень (т.1, а.п.172) зроблений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області ОСОБА_19 ;
- дані протоколу огляду місця події від 17.11.2014 (т.3, а.п.214-219) та фото таблиця до нього (т.3, а.п.220-233) де була оглянута земельна ділянка на якій було здійснено порубку дерев;
- дані листа Головного управління ДФС у Черкаській області №142/23-12/13-019 від 13.01.2017 (т.3, а.п.237) про отримані доходи ОСОБА_12 ;
- дані відомостей про суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_12 (т.3, а.п.238-239);
- дані листа ДП «Звенигородське лісове господарство» №24 від 13.01.2017 (т.3, а.п.241) про реалізацію одного примірника лісорубного квитка ОСОБА_12 ;
- дані копії прибуткового касового ордера від 19.05.2011 за видачу лісорубного квитка ОСОБА_12 (т.3, а.п.242);
- дані листа держгеокадастру №27-28-0.3-145/2-17 від 30.01.2017 (т.3, а.п.244-245) щодо земельної ділянки площею 4,4 га за межами населеного пункту в адмінмежах Єрківської селищної ради;
- дані протоколу огляду місця події від 26.01.2017 (т. 3, а.п.246-247), схема до нього (т.3, а.п.248) та фото таблиця (т.4, а.п.5-9);
- дані облікових відомостей дерев №1, 2, 3, 4, 5, 6 від 26.01.2017 (т.3, а.п.249-250, т.4, а.п.1-4);
- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2017 (т.4, а.п.12-15);
- дані матеріалів проведеної позапланової перевірки Державної екологічної інспекції від 08.07.2014 фактів викладених у зверненні жителя смт.Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області ОСОБА_14 стосовно законності вирізки дерев вздовж берегової лінії (прибережно захисної смуги) річки Гнилий Тікич в адмінмежах смт.Єрки за межами населеного пункту (т.4, а.п.16-35);
- дані копії акта обстеження високо вікових ослаблених насаджень тополі від 13.04.2011 (т.4, а.п.38);
- дані висновку судово-почеркознавчої експертизи №64/16-23, №73/16-23 від 30.01.2017 (т.4, а.п. 46-51);
- дані рапорту прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 (т.4, а.п.52);
- дані відомостей обчислення розміру шкоди завданої державі, внаслідок вирубки дерев в адмінмежах смт.Єрки, Катеринопільського району Черкаської області (т.4, а.п.55-57);
- дані витягу з кримінального провадження про вчинене кримінальне правопорушення від 30.01.2017 №0000002 (т.4, а.п.156);
- дані витягу з кримінального провадження про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2016 №0000031 (т.4, а.п.157);
- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2016 (т.5, а.п.44-45);
- дані листа відділу держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області №8-28-03-97/2-17 від 24.01.2017 (т.5, а.п.171) щодо права власності на земельну ділянку розміром 4,4 га;
- дані листа Черкаської обласної державної адміністрації №01/01-41/1/1/704 від 03.02.2017 (т.4, а.п.62-63) щодо забезпечення участі у кримінальному провадженні;
- дані висновку інженерно-екологічної експертизи від 19.12.2019 №2448/2513-2515/19-23 (т.6, а.п.7-11) відповідно до якого розрахований розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, як це встановлено у ст.85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом, а саме у ст.86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011, визнаватися допустимими й використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав й свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції проаналізувавши всі вищеперелічені докази, дійшла висновку про те, що місцевий суд, оцінивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони /докази/ не підтверджують того, що кримінальне правопорушення, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки вчинене ОСОБА_8 , а тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справах «Капо проти Бельгії» «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Відповідно до ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним та погоджується з ним висновок місцевого суду про те, що беззаперечних доказів, які б прямо вказували на те, що ОСОБА_8 за обставин, викладених в обвинуваченні, вчинив вказане кримінальне правопорушення, стороною обвинувачення не зібрано.

Так, відповідно до ст.364 КК України зловживання службовим становищем можливе лише при наявності щонайменше одного із мотивів, а саме корисливих мотивів, інших особистих інтересів, інтересів третіх осіб. Кваліфікуючи дії обвинуваченого як зловживання службовим становищем, обвинувачення беззаперечно та достовірно не навело та не обґрунтувало жодного з цих мотивів.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України в діях ОСОБА_8 з огляду на наступне.

Відповідно до Науково-практичного коментаря до ст.364 КК України безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях.

Об`єктивну сторону зловживання владою або службовим становищем складає сукупність трьох ознак: 1) діяння (дія або бездіяльність) у формі використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам, свободам або інтересам (ч.1 ст.364 КК України) або тяжких наслідків (ч.2 ст.364 КК України); 3) причинний зв`язок між злочинним діянням і наслідками.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.364 КК України, є вчинення його всупереч інтересам служби. Ця ознака вказує на те, що при вчиненні цього злочину завжди порушуються певні інтереси, яких службова особа повинна дотримуватись і охороняти.

Службове зловживання є злочином із матеріальним складом, об`єктивна сторона якого включає істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Відсутність істотної шкоди означає, що вчинене службове зловживання не тягне кримінальної відповідальності, а може оцінюватись як дисциплінарний або адміністративний проступок. Так, ст.184-1 КУпАП передбачає відповідальність посадової особи, яка в особистих чи інших неслужбових цілях використовує державні кошти, надані їй у службове користування приміщення, засоби транспорту чи зв`язку, техніку або інше державне майно, якщо це завдало державі шкоди на суму, що не перевищує п`яти н.м.д.г.

Істотна шкода та тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані винному лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків. Для наявності цього зв`язку необхідно встановити: які саме службові обов`язки, покладені на особу, або повноваження з надання публічних послуг були нею порушені; чи передували ці порушення заподіянню істотної шкоди або тяжких наслідків; чи створювали вони реальну можливість заподіяння цих наслідків; чи виявилися ці порушення необхідною умовою настання таких наслідків і чи викликали їх із неминучістю в конкретних умовах.

Суб`єкт злочину - спеціальний (представник влади, місцевого самоврядування або інша службова особа публічного права). Ознаки службової особи містить п.1 примітки до ст.364 КК України.

Суб`єктивна сторона службового зловживання характеризується виною у формі прямого умислу.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета (одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи) та корисливий мотив. Такий мотив полягає у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Визначення неправомірної вигоди містить примітка до ст. 364-1 КК України, згідно з якою нею є грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Службове зловживання кваліфікується за ст.364 КК України лише за умови, якщо відповідальність за його вчинення не передбачена іншими - спеціальними нормами КК, які встановлюють відповідальність за спеціальні види службових зловживань (наприклад, ч.2 ст.149, ч.2 ст.159, ч.2 ст.169, ст.210, ч.2 ст.256, ч.2 ст.308 КК України). Стаття 364 КК співвідноситься із такими статтями як загальна та спеціальна норми, де застосуванню підлягає спеціальна норма.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що стороною обвинувачення не було беззаперечно доведено про те, що у діях ОСОБА_8 був умисел на вчинення зловживання службовим становищем, взагалі не доведено наявність об`єктивної сторони зловживання службовим становищем, зокрема сукупність трьох ознак: 1) діяння (дія або бездіяльність) у формі використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам, свободам або інтересам (ч.1 ст.364 КК України) або тяжких наслідків (ч.2 ст.364 КК України); 3) причинний зв`язок між злочинним діянням і наслідками.

При цьому, необхідно зазначити, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.364 КК України, є вчинення його всупереч інтересам служби. Ця ознака вказує на те, що при вчиненні цього злочину завжди порушуються певні інтереси, яких службова особа повинна дотримуватись і охороняти.

Однак, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що з матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 на час інкримінованого йому кримінального правопорушення взагалі не зобов`язаний був підписувати лісорубний квиток, оскільки земельна ділянка на той час на якій була проведена вирубка дерев не мала визначеного правового статусу, що підтвердили численні свідки під час їх допиту у суді першої інстанції, які заявляли, що було не зрозуміло кому належить дана земельна ділянка та хто повинен був виписувати лісорубний квиток, а відтак необхідно було б здійснювати санітарну вирубку дерев на ній у законному порядку лише на підставі відповідного акту обстеження дерев і без дозволів контролюючих органів.
Таким чином, колегія суддів не вбачає щоб дії ОСОБА_8 були вчиненими всупереч інтересам служби, а відтак не вбачає у його діях обов`язкової ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.364 КК України.

Крім цього, на думку колегії суддів беззастережно не доведено факт завдання суспільно небезпечних наслідків у виді тяжких наслідків від порубки вказаних дерев, оскільки відповідно до копії акту обстеження високовікових ослаблених насаджень тополі на землях резервного фонду в адмінмежах Єрківської селищної ради від 13.04.2011та показів свідків ініціатором проведення вказаної вирубки дерев ОСОБА_8 не був, а була Катеринопільська райдержадміністрація /згідно показів свідків ОСОБА_54 / він займав посаду лісопатолога Черкаського обласного лісового та мисливського господарства. На звернення Катеринопільської РДА від 05.04.2011 він за розпорядженням начальника обласного управління приймав участь в комісійному обстеженні дерев на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району.

Крім того, сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_8 здійснив порубку дерев та не довела корисливий мотив у його діях. Допитані у суді першої інстанції свідки цього не підтвердили.

Відповідно до Науково-практичного коментаря до ст.364 КК України обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета (одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи) та корисливий мотив. Такий мотив полягає у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_12 ..

Окрім цього, з матеріалів провадження вбачається, що була порушена процедура видачі зберігання і заповнення та підписання лісорубного квитка, зокрема про це також вказав свідок ОСОБА_19 , який у 2014 році працював старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Черкаській області і за направленням керівництва Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 08.07.2014 виїхав в смт. Єрки Катеринопільського району у зв`язку з заявою гр. Шандора про порубку дерев. Даний свідок вказав, що така процедура не була дотримана ДП «Звенигородське лісове господарство», оскільки видається чотири бланки лісорубного квитка однією серією та номером, квиток заповнюється інженером лісового господарства та підписується власником лісу чи лісокористувачем. Із чотирьох лісорубних квитків один залишається у власника чи лісокористувача, два направляється в обласне Управління лісового господарства для контролю і один у того хто вирізає дерева.

За таких обставин, коли щодо земельної ділянки на лівому березі р.Гнилий Тікич в адмінмежах Єрківської селищної ради не була розроблена проектна документація на відведення землі, коли була порушена процедура видачі зберігання і заповнення та підписання лісорубного квитка, коли земельна ділянка згідно форми 6-ЗЕМ беззаперечно не рахувалась та не була облікована як лісова земля та коли достатньо було б здійснювати санітарну вирубку дерев на ній у законному порядку лише на підставі відповідного акту обстеження дерев без дозволів контролюючих органів, а враховуючи, що ініціатором порубки дерев обвинувачений взагалі не був та хід її рубки не контролював, вважаючи, що оскільки райдержадміністрація була її ініціатором тому вона і повинна була її контролювати, зважаючи на обґрунтовані сумніви щодо можливого спричинення такою порубкою уражених хворобою омелою 80-90%, та понад 20% дерев сухостоїв тяжких наслідків, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України у діях ОСОБА_8 не знайшов.

Крім того, враховуючи те, що дерева які росли на лівому березі річки Гнилий Тікич були уражені хворобою омелою 80-90%, та було багато дерев сухостоїв понад 20% дерев, насадження були перестійними та мали сухі скелетні гілки нижнього ярусу, які втрачали свої фізіологічні та інші корисні властивості, що підтверджується актом їх обстеження з участю лісопатолога (т.4, а.п.38) і такі дерева потребували обов`язкової суцільної санітарної рубки, згідно показань свідків: ОСОБА_15 , землевпорядника ОСОБА_21 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , то, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, що також підтвердили свідки у кримінальному провадженні, сумнівним видається те, що від порубки таких дерев могли наступити тяжкі наслідки.

При цьому, колегія суддів вважає, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_72 щодо того, що дерева не були сухостійними та сильно враженими хворобою омелою не відповідають дійсності, оскільки вони об`єктивно не підтверджуються іншими доказами. А покази обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , землевпорядника ОСОБА_21 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 про те, що дерева які росли на лівому березі річки Гнилий Тікич були уражені хворобою омелою до 90%, та було багато дерев сухостоїв, насадження були перестійними та мали сухі скелетні гілки нижнього ярусу, які втрачали свої фізіологічні та інші корисні властивості узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються актом обстеження високовікових ослаблених насаджень тополі на землях резервного фонду в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району та довідкою Держгеокадастру, а також даними показань свідка ОСОБА_73 (Т.5, а.с.105-108), згідно яких він повідомив, що у 2011 році він працював на посаді начальника відділу діагностики ДСЛП «Київлісозахист». Довідка від 17.05.2011 була складена ним після проведення обстеження в натурі земельної ділянки, яка розташована на лівому березі річки Гнилий Тікич та знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради, для цього він особисто відбував у відрядження на підставі розпорядження керівника. Довідку він надавав відповідно до порядку проведення обстеження, ніяких незаконних вказівок він не отримував. Внаслідок обстеження комісія дійшла висновку про необхідність суцільної санітарної вирубки в адмінмежах Єрківської селищної ради згідно акту від 13.04.2011, особистої участі у роботі комісії він не брав. Він особисто проводив візуальне обстеження території та зелених насаджень та своїм висновком підтвердив результати висновку акту комісії. Громадяни ОСОБА_12 та ОСОБА_8 йому не знайомі. Довідка від 17.05.2011 за наслідками обстеження лісових насаджень була підписана особисто ним і він впізнає свій підпис на отриманій копії. Також, враховує показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_74 , який пояснив, що у 1958 році дерева на лівому березі р.Гнилий Тікич були посаджені працівниками колгоспу с.Залізнячка під керівництвом агронома.

При цьому, колегія суддів вважає, що місцевий суд надав сторонам рівні можливості для доведення своїх позицій щодо наявності вини та відсутності вини у діях ОСОБА_8 , оскільки суд першої інстанції задовольняв усі клопотання сторони обвинувачення, навіть після з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами був відновлений судовий розгляд для заявлення клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи, а тому відсутні підстави для визнання неповноти судового розгляду, як про це вказав в апеляційній скарзі прокурор.

Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, прокурор в апеляційній скарзі не навів будь-яких законних підстав того, що суд першої інстанції зробив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки місцевого суду послідовними, обґрунтованими та такими, що узгоджуються між собою, а тому вважає, що вимоги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не підлягають до задоволення.

На думку колегії суддів апеляційного суду прокурор в апеляційній скарзі не навів істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі, що судові дебати відбулися за відсутності потерпілої сторони, то на думку колегії суддів вони не заслуговують на увагу, так як представник потерпілої сторони був повно та всебічно допитаний у судовому засіданні учасниками судового засідання, в тому числі і прокурором, і в подальшому заявив, що він не бажає брати участь у судовому засіданні, крім того, представник потерпілої сторони подавав письмові заяви про подальший розгляд кримінального провадження в суді без його участі. Крім того, Черкаською обласною державною адміністрацією виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 не оскаржений із вказаної прокурором підстави і, таким чином можна дійти висновку, що потерпіла сторона не вважає, що її права були судом порушені.

На думку суду апеляційної інстанції, в апеляційній скарзі прокурор не навів підстави неправильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення в судовому засіданні докази, не підтверджують вину обвинуваченого у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Інших доказів, які б доводили та переконливо свідчили про винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення суду стороною обвинувачення не надано. А наведені стороною захисту факти відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину та виявлених численних порушень процесуального законодавства в ході досудового розслідування, стороною обвинувачення не спростовані.
При цьому, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого суду щодо незаконності висунутого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України та відсутності складу вказаного кримінального правопорушення у діях ОСОБА_8 ..

Також, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції під час притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не була дотримана належним чином процедура, передбачена Законом, а відтак це свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону в частині дотримання процедури притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, порушення права на захист на стадії початку досудового розслідування.

Дані порушення в своїй сукупності надали місцевому суду обґрунтовані підстави для прийняття висновку щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення та відповідно їх недостатність для доведення у визначений процесуальним законом спосіб та поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення і з таким висновком теж погоджується колегія суддів апеляційного суду, вважаючи такий висновок обґрунтованим, оскільки такі порушення стали наявними по причині неналежного виконання прокурором, слідчими вимог ч.2 ст.9, 25 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що суд першої інстанції дослідивши всі докази за даним кримінальним провадженням не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості, а тому прокурор заявив клопотання у відповідності до вимог ч.3 ст. 404 КПК України повторно дослідити у суді апеляційної інстанції покази свідків сторони обвинувачення та усі письмові матеріали кримінального провадження.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відмовила у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження у суді апеляційної інстанції показів свідків сторони обвинувачення та усіх письмових матеріалів кримінального провадження, оскільки вважає клопотання прокурора необґрунтованим та не вмотивованим виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

На думку колегії суддів, прокурор в апеляційній скарзі однозначно вказав, що суд першої інстанції дослідив усі обставини, встановлені під час кримінального провадження та дослідив повністю усі докази зібрані стороною обвинувачення та стороною захисту в суді першої інстанції, порушень кримінально-процесуального законодавства при дослідженні доказів судом у скарзі не зазначив, так як даним судом першої інстанції їх не допущено, докази сторони обвинувачення які не досліджувалися судом першої інстанції в апеляційній скарзі не наведені, в той же час, прокурор просить повторно дослідити письмові докази і їх наводить в апеляційній скарзі, в той час, як суд першої інстанції їх повно та об`єктивно дослідив в суді і їх навів у вироку суду, що є очевидним, прокурор не заявляв клопотання про дослідження будь-яких доказів в суді першої інстанції, так як суд першої інстанції їх усі дослідив, а у вироку проаналізував кожний доказ на який орган обвинувачення посилався у обвинувальному акті і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності, прокурор в апеляційній скарзі також не навів якогось доказу, що став йому відомий після ухвалення судового рішення 18.08.2020.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд обґрунтовано взяв до уваги одні покази свідків, оскільки вони узгоджуються між собою, органічно поєднуються, проте відхилив інші покази свідків, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами та не поєднуються між собою.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, місцевий суд обґрунтовано прийняв рішення про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення та у зв`язку з чим ОСОБА_8 було визнано невинуватим та виправдано у відповідності до п.3 ч.1 ст.373 КПК України і з таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку і про необхідність залишення без розгляду цивільного позову прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України у діях ОСОБА_8 ..

Доводи апеляційної скарги начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються доказами, які належним чином оцінені місцевим судом із зазначенням причин, чому одні докази взяті до уваги, а інші докази відхилено.

Також даним доказам дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку не підтверджують доведеність вини ОСОБА_8 ..

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 немає.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.373, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 серпня 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та виправдано за недоведеністю, що у його діянні є склад кримінального правопорушення - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: