Номер провадження: 11-кп/813/792/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей ОМР ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року у кримінальних провадженнях №№ 0001309, 0000327, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Одеської області, громадянка України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
-19.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 104, 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік (вирок набрав законної сили 20.03.2020 року),
визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та їй призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки
У відповідності зі ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Вироком з засудженої ОСОБА_9 стягнуто на користь ФОП ОСОБА_10 13 916 гривень на відшкодування завданої матеріальної шкоди.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної сили постановлено обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком визначено долю речових доказів.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року, ухвалено виконувати окремо,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Як вбачається з вироку, 10.09.2019 в період часу з 12.00 години до 14.30 годин, ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні роздягальні КУ Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 3, маючи прямий протиправний умисел та переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшла до металевих шаф із особистими речами співробітників лікарні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 шляхом злому замку шафи №1, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_11 , проникла своєю рукою до неї, звідки таємно викрала гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, із грошовими коштами в розмірі 500 гривень, та банківськими картками «Восток» та «ПУМБ», які належать потерпілому ОСОБА_11 , чим завдала останньому матеріальних збитків на суму 500 гривень 00 копійок.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, тим самим шляхом проникла до іншої металевої шафи під №6, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_12 , маючи прямий протиправний умисел та переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно викрала гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 1200 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_12 .

Далі, ОСОБА_13 разом із викраденим майном залишила місце скоєння кримінального правопорушення розпорядившись ним на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_9 завдала матеріального збитку потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 500 гривень, а також потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 1200 гривень.

Крім того, 9 березня 2020 року неповнолітня ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна прибула до магазину техніки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився на торгівельних полицях вказаного магазину техніки.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, неповнолітня ОСОБА_9 , 09 березня 2020 року о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі зазначеного магазину, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, та не може завадити їх реалізації, підійшла до прилавку, де таємно викрала майно, яке належить ФОП ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «Ірhone 10» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , вартістю 13 916 гривень.

Після чого, неповнолітня ОСОБА_9 , вийшла з приміщення магазину техніки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не розрахувавшись за вищевказаний товар. Викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, через надмірну суворість покарання, просить його пом`якшити, посилаючись на те, що призначене судом покарання, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, обвинувачена вагітна, характеризується цілком позитивно, судом не взято до уваги щире каяття обвинуваченої. Також просить відмовити в задоволенні цивільного позову, оскільки наслідком задоволення цивільного позову, на думку захисника, стало застосування надмірно суворого покарання для обвинуваченої.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Представник служби у справах дітей ОМР ОСОБА_8 просив розглянути апеляційну скаргу на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника обвинуваченої, прокурора, представника служби у справах дітей ОМР, дослідивши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, та повне визнання винуватості Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченої, яка раніше судима, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 остаточне покарання за ч.2 ст.185 ,ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, яке в свою чергу є справедливим та не може свідчити про надмірну суворість призначеного покарання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше судима, тобто схильна до вчинення кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що призначене їй покарання за сукупністю злочинів є справедливим і призначено у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без її ізоляції від суспільства.

Щодо задоволення цивільного позову, апеляційний суд також погоджується з висновками районного суду, що заявлені позовні вимоги представника потерпілого в частині матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме суд стягує з ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на користь ФОП ОСОБА_10 , суму 13 916 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень, оскільки розмір завданої майнової шкоди, підтверджуються доказами, які є в справі та наведені судом у вироку.

З огляду на зазначене, доводи захисника, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , призначене обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень та є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року у кримінальних провадженнях №№ 0001309, 0000327 відносно ОСОБА_9 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4