Справа№ 953/3801/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі суду:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00000146 від 24.01.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, має дитину 2007 р.н., раніше неодноразово судимого, останній раз 02.10.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України до 2 років позбавленні волі, звільнився 12.08.2019 року по відбуттю покарання, не працюючого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 24 січня 2021 року, приблизно о 04:05, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний, прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом розбиття скла вікна приміщення сокирою, яку заздалегідь приготував для здійснення злочину, проник до приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_6 , та викрав з каси грошові кошти в сумі 31 600 грн., після чого сховав їх у квітковому горшку в землі, тим самим таємно викрав вказане майно. Вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для вчинення злочину до кінця. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 31 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про це викладено в обвинувальному акті. У скоєному щиросердно розкаюється, наголосив, що вчинив злочин самостійно, з метою власної наживи, просить суворо не карати, оскільки відповідні висновки він для себе зробив, просить надати йому шанс, не позбавляючи свободи, планує змінити своє життя у кращій бік.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, враховано єдиний епізод вчиненого, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих правопорушень, останній раз 02.1.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст. 395 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 12.08.2019 року по відбуттю покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні дитину, 2007 р.н.

На підставі ст. 66 КК України як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

На підставі ст. 67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових правопорушень, призначення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, так як відсутні передбачені ст. 69 КК України умови і підстави призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Також, відсутні підстави і призначення покарання із застосуванням іспитового строку, враховуючи вищенаведені обставини, дані про особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята, не погашена, і висновків для себе обвинувачений не зробив, знов вчинив кримінальне правопорушення.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

За положенням п.9 ч.2 ст. 133 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі запобіжні заходи.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З метою забезпечення кримінального провадження для запобіганню ризиків - приховування обвинуваченого від суду, вчинення нового злочину, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, задля забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більш ніж на 60 днів, оскільки положенням ст. 197 КПК України, передбачений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більше ніж на 60 днів, тобто до 29 серпня 2021 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 24.01.2021 року, зарахувавши строк перебування під вартою в строк відбування покарання.

Речові докази (сокира), яка повернута потерпілому - залишити у розпорядженні та власності потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1