УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000656, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000656, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду 17.07.2021 місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на: мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СУ ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000656, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.07.2021 приблизно о 15 годині 15 хвилин, водій автомобіля «DAF FT XF 105/460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «Everlast ST3-12А101-391L03AS1W», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 рухаючись по вул. Старобориспільській в м. Києві, розпочав маневр перестроювання праворуч, з метою подальшого заїзду на територію АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (розташованого в АДРЕСА_1 ) для розвантаження пального. Після зміни напрямку руху відбулось зіткнення вказаного автомобіля з мотоциклом «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався з права в попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водій мотоциклу «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 загинув на місці пригоди.

Мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , 2020 року випуску, колір чорний, належить ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

17.07.2021 мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , 2020 року випуску, колір чорний, яким користувався ОСОБА_4 був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на територію для зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів ГУ НП у місті Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 від 17.07.2021 зазначений мотоцикл визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів та для з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду 17.07.2021.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак в клопотанні просив провести розгляд без його участі та задовольнити його з підстав у ньому наведених.

Власник тимчасово вилученого майна загинув під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.07.2021, з огляду на що суд у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України здійснює розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Так, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000656 від 17.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Як вбачається із матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно прокурор просить з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження в силу статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до положення п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном можуть бути речі, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду, що в силу ч. 5 ст. 171 КПК України покладає на слідчого або прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 17.07.2021 мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , 2020 року випуску, колір чорний визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).
Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи викладено у справах «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07.05.2015), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12.03.2015), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11.06.2015).
Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Водночас, при розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
За таких обставин, враховуючи приписи процесуального закону, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання обґрунтовано та встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 від 17.07.2021, та в межах якого подано дане клопотання, а також фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі та відчуження майна, яке постановою слідчого від 17.07.2021 визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 17.07.2021 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на: мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000656, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мотоцикл «Bajaj Pulsar 180DTS-I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама № НОМЕР_2 , 2020 року випуску, колір чорний, що належить ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні №0000656 від 17.07.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1