Березівський районний суд Одеської області
16.02.2021
Справа № 494/836/18
Провадження № 1-кс/494/92/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2021 р. м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,
Т.в.о. начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Березівці скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000161, -
ВСТАНОВИВ:
До Березівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на повідомлення по підозру у кримінальному провадженні №0000161.
В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що до місця роботи скаржника 09 лютого 2021 року з`явився дільничний інспектор Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , який, не маючи повноважень дізнавача і документів, що їх підтверджують, з метою обмеження прав завідомо невинного ОСОБА_3 , та створення відносно нього штучних підстав для притягнення до відповідальності за вчинення кримінального проступку, суспільної дискредитації, поширення в трудовому і учнівському колективі відносно нього неприязні та зневаги, з 8 години ранку телефонував директору шкоди, де працює заявник - ОСОБА_5 , та повідомляв йому, що має для ОСОБА_3 повідомлення про підозру. У такий спосіб згадана особа розповсюдила щодо ОСОБА_3 інформацію про кримінальне провадження та про документ, який, за вимогами ст.284 КПК України, мав бути складений 09 лютого 2021 року, і з огляду на дзвінки із 08 год. ранку, за умови його реальності складався вночі, та в не робочий час.

Не зупиняючись на зазначеному вище ОСОБА_6 о 16 год із невстановленими особами, заздалегідь підготовленими ним для співучасті, з`явився на адресу проживання заявника АДРЕСА_1 та називаючи свої дії врученням підозри, без участі захисника, і роз`яснення прав ОСОБА_3 , розпочав його обмовляти у вчиненні кримінального проступку, подія якого об`єктивно не існує, та погрожувати кримінальним переслідуванням.

Крім цього, ОСОБА_3 зазначає, що 09.02.2021 року ніким не затримувався, кримінальні правопорушення не вчиняв, запобіжні заходи до нього не застосовувались, таким чином повідомлення про підозру обумовлюється вдаваною наявністю доказів. Стверджує, що дільничий інспектор Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 09.02.2021 року документу про підозру так і не вручив, хоча, і повідомив про наявність такого документу усім, з ким зустрічався.

Скаржник стверджує, що оскільки кримінально-караних діянь він не вчинював, за умови складання правдивих процесуальних документів, обгрунтованої підозри відносно нього у проступках взагалі не може бути. Адже, раніше у сформульованому кримінальному провадженні №0000161 від 23.05.2018 року захист зазначав, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 - відсутні. Найголовніше не сформульовано подію вчинення кримінального правопорушення, що мала б бути відображена в комплексі конкретних взаємопов`язаних суспільно-небезпечних дій ОСОБА_3 , вчинення яких заборонено законом.
Враховуючи наведене, просить повідомлення йому про підозру від 09.02.2021 року визнати неврученою та скасувати. Зобов`язати орган досудового розслідування виключити відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_3 із ЄРДР.

ОСОБА_3 в судовому засіданні 16.02.2021 року подану ним скаргу підтримав, просив таку задовольнити.
Т.в.о. начальника сектору дізнання ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення скарги ОСОБА_3 .
Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 не з`явився в судове засідання, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_3 09.02.2021 року повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні за ч.1 ст.125 КК України. За таких обставин він не має право оскаржувати вказану процесуальну дію, оскільки місячний строк не минув. Разом з тим, 11.02.2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Миколаївського районного суду Одеської області, а за таких обставин скарги повинні розглядатися у підготовчому судовому засіданні та не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки досудове розслідування завершене.
Заслухавши думку заявника, Т.в.о. начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , вивчивши скаргу та надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
09 лютого 2021 р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Судом встановлено, що заявник передчасно оскаржує повідомлення про підозру, з порушенням строку встановленого п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. З матеріалів справи вбачається, що з дня повідомлення про підозру (09 лютого 2021 р.) не минуло одного місяця. Саме після спливу вказаного строку підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене таке рішення в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.
Аналіз змісту ст. 368 КПК Українита інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
З поданої скарги вбачається, що заявник фактично незгодний з підозрою у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю, при цьому просить її скасувати. Обґрунтовує свою незгоду тим, що кримінально-караних діянь він не вчиняв, не сформульовано подію вчинення кримінального правопорушення, що могла б бути відображена в комплексі конкретних взаємопов`язаних суспільно-небезпечних дій ОСОБА_3 , вчинення яких заборонено законом.
Отже, заявник по суті просить слідчого суддю надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи. Крім цього, очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.
Слідчий суддя також звертає увагу на те, що відповідно до вимог процесуального закону обґрунтованість підозри не може бути предметом дослідження слідчого судді, оскільки у нього відсутні повноваження для надання оцінки повноти і всебічності пред`явленої підозри, що є прерогативою суду при судовому розгляді кримінального провадження або органу досудового розслідування при вирішенні питання про закриття кримінального провадження.
З урахуванням наведених вище положень закону та встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Залишити без задоволення скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000161.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 18.02.2021 року о 9 год. 52 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1