Справа № 357/1147/21
У Х В А Л А

31.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відсторонення від посади ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001391, внесеному до ЄРДР 30.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого на посаді в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» - заступника начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з виробництва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В :
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження№ 0001391, внесеному до ЄРДР 30.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.
В судовому засіданні прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудового розслідуванням Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про відсторонення від посади ОСОБА_4 .
У вказаному клопотанні прокурор просить відсторонити обвинуваченого ОСОБА_4 від посади в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступника начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва, строком на два місяці.
Клопотання мотивовано тим, що згідно з наказом № 713/к від 19.02.2020 ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язків директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступником начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва з 20.02.2020 року.
Таким чином, ОСОБА_4 в період з 20.02.2020 року по теперішній час є службовою особою ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в силу покладених та виконуваних ним адміністративно-господарських та організаційно розпорядчих функцій.
Прокурор зазначає, що посада виконувача обов`язків директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» відноситься до професії, пов`язаної з керівництвом підприємством згідно з Національним класифікатором України «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, тому встановлення надбавок і доплат ОСОБА_4 як в.о. директора Підприємства можливе виключно на підставі відповідного рішення органу управління - Міністерства юстиції України.
Зокрема, в лютому 2020 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на привласнення коштів ДП «Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 20.02.2020 року діючи умисно з корисливих мотивів виніс наказ № 9 о/с-пр/вр «Про особовий склад», яким встановив собі як виконувачу директора Підприємства «відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 року № 261 та згідно з колективним договором підвищення посадового окладу у розмірі 60 % - за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, та за високі досягнення у праці - 50 % посадового окладу з 20.02.2020».
Прокурор у своєму клопотанні посилається на висновок висновок судово-економічної експертизи від 09.11.2020 року № СЕ-19/111-2048808-ЕК, в якому зазначено, що ОСОБА_4 в період часу з лютого 2020 року по липень 2020 року було безпідставно нараховано та виплачено доплату за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах у розмірі 36995,25 грн і надбавку за високі досягнення у праці - у розмірі 49327,00 грн. Це завдало збитків (втрат матеріальних ресурсів) Підприємству на загальну суму 86 322,25 грн.
Також, в лютому 2020 року у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на привласнення коштів ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 24.02.2020 року діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів виніс наказ №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» (далі - Наказ №7/АГД-2).Пунктом 2 Наказу №7/АГД-2 наказано компенсувати в.о. директора особисті витрати на заправку автомобіля. У маршрутних листах, підписаних ОСОБА_4 як водієм, не вказано обов`язковий реквізит документа «Маршрут руху», що є обов`язковою умовою для підтвердження зв`язку витрат на паливно-мастильні матеріали з господарською діяльністю Підприємства.
В клопотанні зазначено, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 09.11.2020 року № СЕ-19/111-2048808-ЕК ОСОБА_4 за рахунок коштів Підприємства витрачено пального на загальну суму 30 298,16 грн. Вказані витрати є покриттям особистих витрат ОСОБА_4 і збитками (втратами матеріальних ресурсів) підприємства.
Тобто, ОСОБА_4 , видав наказ від 24.02.2020 року №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» порушив наказ ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» №15/АГД-1 від 03.04.2019 року, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», п. 2.4 розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, що в подальшому призвело до завдання збитків Підприємству на загальну суму 30298,16 грн.
Прокурор зазначає, що перебуваючи на посаді в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступника начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва ОСОБА_4 , може впливати на свідків, які дають покази щодо його причетності до вказаного правопорушення, також не скасовує наказ від 20.02.2020 року «Про особовий склад», натомість, в усному порядку вимагає з листопада 2020 року не виплачувати йому ці надбавки і доплати. Таким чином, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді в.о. директора підприємства, продовжує зловживати своїм службовим становищем і привласнювати кошти підприємства, впливає на свідків.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з ознаками корупції, який вчинено ним під час перебування на посаді в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступника начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва, що унеможливлює виконання ним своїх службових обов`язків на час кримінального провадження, оскільки продовжуючи перебувати на вказаній посаді, підозрюваний матиме можливість в подальшому вчиняти злочини, що пов`язані з корупцією. Головним аргументом відсторонення підозрюваного від посади в клопотанні вказане те, що кримінальне правопорушення (злочин), в якому обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язане із виконанням ним своїх службових обов`язків. Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та перебуваючи на займаній посаді, використовуючи свої службові повноваження та зв`язки з колегами по службі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни останніми своїх показань, знищити документи, які мають значення для досудового розслідування, чи протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що саме перебування його на вказаній посаді сприяло вчиненню ним кримінальних правопорушень і дає змогу продовжувати їх вчинення.
Прокурор подане клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Зазначила, що клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_4 були предметом судового розгляду під час досудового розслідування та в їх задоволенні було відмовлено. На даний час, нових обставин та ризиків не з`явилося, та такі в клопотанні не зазначені, однак наразі відсторонення від посади ОСОБА_4 є необхідним для належного забезпечення кримінального провадження, оскільки суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів. Застосування вказаного заходу відносно ОСОБА_4 відповідатиме інтересам суспільства. Крім того, вказала на наявність ще одного кримінального провадження відосно ОСОБА_4 , яке на даний час знаходиться в провадженні органу досудового рослідування.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники - адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання. При цьому, стороною захисту надані письмові обґрунтування вказаних заперечень в яких, зокрема, зазначено, що розгляд ідентичних клопотань з тих самих підстав про відсторонення ОСОБА_4 вже двічі було предметом судового розглягду та відмовлено в їх задоволенні, про що свідчать відповідні ухвали. Прокурором не обгрунтовано та не наведено жодного конкретного ризику перебування ОСОБА_4 на посаді та не підтверджено їх існування жодним доказом, а тому в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Вивчивши клопотання, заслухавши доводи прокурора, позицію обвинуваченого та його захисників, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 131 КПК України відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань суди зобов`язані, зокрема перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.
Згідно ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.
Відповідно до вимог ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі про відсторонення від посади (п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відсторонення особи від посади, що має тимчасовий характер, не є тотожним із поняттям звільнення з роботи.
Відповідно до п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 155 КПК України у клопотанні про відсторонення від посади зазначається посада, яку обіймає особа; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно з ч.2 ст. 157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.
Метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який полягає у відстороненні від посади, є припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В свою чергу, частина 1 статті 157 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З матеріалів клопотання вбачається, що прокурором не викладено жодних обставин, які давали б підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на займаній посаді, може незаконно впливати на свідків, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та перебування на посаді дає змогу продовжити вчинення кримінального правопорушення.
Не встановлено наявності таких обставин і в судовому засіданні, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , спосіб його вчинення та обсяги доказового матеріалу у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинувачення на підтвердження ризиків впливу на свідків містять лише припущення, не ґрунтуються на будь-яких доказах. В даному випадку суд критично ставить до аргументів прокурора стосовно існування ризиків незаконного впливу на свідків або протиправного перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Стороною обвинувачення не доведено, що з боку обвинуваченого приймалися будь-які дії, які б вказували на наявність цих ризиків.
Закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність достатніх підстав вважати, що такий захід є необхідний для уникнення обставин, зазначених в ч. 1 ст. 157 КПК України.
Сам по собі факт перебування обвинуваченого на посаді не є підставою для відсторонення його від посади, враховуючи відсутність доведеності тих обставин, які є необхідними для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження.
Що стосується доводів сторони захисту про навність іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , як на підставу для відсторонення останнього від посади, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Також це регламентується ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України. Принцип презумпції невинуватості повинен бути одним з найголовніших у процесі здійснення кримінального переслідування особи, адже він спрямований на забезпечення права на справедливий суд і захисту особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.
Презумпція закріплена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та становить один з найважливіших елементів справедливого кримінального процесу. Якщо судове рішення щодо обвинуваченого відображає думку, що він є винним, але ця думка сформована перед тим, як було доведено його винуватість відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції. Таке порушення наявне навіть за умови відсутності формальних заяв щодо винуватості обвинуваченого, але коли є підстави говорити, що національний суд ще до винесення судового рішення вважає обвинуваченого винним.
Таким чином, посилання прокурора на наявність іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , яке на даний час знаходиться на стадії досудового розслідування, з урахуванням вимоги ст. 62 Конституції України та вимоги ст. 17 КПК України, не може бути підставою для відсторонення обвинуваченого від посади у даному кримінальному провадженні, оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється.
Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурором не надано належних та допустимих доказів та достатніх підстав вважати, що відсторонення від посади ОСОБА_4 необхідно для припинення або запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, незаконними засобами впливає на свідків та протиправно перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 131-132, 154, 155, 156, 157, 318, 350, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відсторонення від посади обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1