Провадження № 1-кп/522/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001522 від 19.09.2020 року стосовно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, Республіки Грузія, грузина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному проваджені № 0001522 від 19.09.2020 року стосовно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення судово-медичної експертизи, -

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт № 0001522 від 19.09.2020 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, встановлено наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, проти задоволення якого захисник та обвинувачений заперечували.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи, що провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання та судом ще не досліджувались матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину.
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, колегія суддів враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, реєстрації та постійного місця мешкання на території України не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, які б могли слугувати дієвим стримуючим фактором від здійснення останнім протиправних дій.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , за один з яких передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, тому існує ризик того, що обвинувачений розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності.
Крім того, як зазначено прокурором в клопотанні, після скоєння кримінального правопорушення, останній з місця скоєння кримінального правопорушення зник та намагався уникнути відповідальності за вчинений злочин, що доводить заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів приймає до уваги наявність тяжких наслідків, оскільки кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 із застосуванням фізичного насилля стосовно потерпілого ОСОБА_9 , що може свідчити про наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни чи спотворення їх свідчень на свою користь, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває в розшуку за Луцьким ВП в Волинській області, ОРД № 18-19 від 15.02.2019 року, із дозволом судді на затримання, що вказує на те, що існують ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно не працевлаштований, не має постійного місця реєстрації та проживання в м. Одесі, та засоби його існування не відомі.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведені в клопотанні прокурора обставини, стороною захисту суду представлено не було.
Доказів на підтвердження наявності у власності або користуванні обвинуваченого житла, що надавало б суду можливість застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, стороною захисту представлено не було.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, колегія суддів вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , даних щодо особи обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який здатен запобігти заявленим у клопотанні прокурора ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про призначення експертизи, посилаючись на наступне. Обставини події кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , виходячи з фактичних обставин обвинувального акту, пов`язані з взаємним заподіянням тілесних ушкоджень, з використанням зброї, і потерпілим і обвинуваченим.

Для правильної оцінки дій обвинуваченого і інших, з`ясування всіх елементів вірогідних складів злочинів, точної кваліфікації дій суб`єктів, необхідна обізнаність стосовно підтвердженості тілесних ушкоджень у безпосередніх учасників конфлікту, їх ступінь, розшарованість на тілі, медичні особливості.

В ході досудового слідства були призначені СМЕ експертизи за вказаним колом питань відносно і потерпілого і обвинуваченого, однак, проведена була тільки експертиза відносно потерпілого ОСОБА_9 , відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , така експертиза проведена не була, з формулюванням причини нез`явлення підекспертного до експертної установи.

При тому, на час призначення експертизи і до цього часу, ОСОБА_8 , утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та з`явитись для дослідження не мав і не має можливості.

Стороною захисту, при виконанні вимог ст. 290 КПК України, було заявлено відповідне клопотання про необхідність проведення СМЕ відносно ОСОБА_8 , за вказаних вище мотивів, в якому було відмовлено слідчим.

З урахуванням спливу часу (провадження надійшло до суду 16 грудня 2020 року), можливості втрати відправних даних для медичного дослідження і їх ключової важливості для всебічного об`єктивного з`ясуванні всіх обставин події.

Відповідно до вимог ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбаченних ст. 242 КПК України має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

У відповідності до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання.

Сторона обвинувачення, на підставі ст. 243 КПК України, залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи, у тому числі за клопотанням сторони захисту чи потерпілого, право на звернення з яким встановлено також положенням п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, але вважав його перечасним.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Заслухавши думки учасників судового розгляду з приводу призначення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи у всіх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що необхідно провести судово-медичну експертизу.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 3 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди завданної кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно вимогам ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 242 КПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Керуючись ст.ст. 91, 177-178, 183, 194, 217, 242, 243, 291, 314-315, 332, 334 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, в приміщенні місцевого Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, № 33, зала № 222) на 14.30 годину 17 червня 2021 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисника, перекладача, потерпілого та обвинуваченого.

Обрати стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на два місяці, тобто до 06.08.2021 року включно.
Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення судово-медичної експертизи задовольнити частково.

Призначити судово-медичну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

-чи є у ОСОБА_8 , тілесні ушкодження, якщо так, то яка їх кількість, характер, локалізація, механізм утворення?

-яка давність заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , чи могли вони утворитись 18.09.2020 року?

-яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_8 .?

-який механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .?

-яке було найбільш вірогідне розташування ОСОБА_8 , та нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень?

-яким предметом могли бути заподіяні ушкодження, його характеристики?

-чи могли утворитися ушкодження, встановлені у ОСОБА_8 , в результаті здійснення пострілу в нього з травматичної зброї з гумовими снарядами?

Копію даної ухвали направити для виконання фахівцям КУ «ООБСМЕ», попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

Оплату за проведення експертизи покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Повідомити експертів про знаходження ОСОБА_8 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Висновок експертизи, відразу ж після її проведення, необхідно направити до Приморського районного суду м. Одеси.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді:

07.06.2021