Провадження 1-кп/522/1082/21
УХВАЛА
Іменем України
(повний текст)

23 квітня 2021 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря- ОСОБА_4

під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000696 року від 12.02.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьіва Ананьївського району, Одеської області, громадянина України, українця, освіта вища, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, Харківської області, громадянина України, українця, освіта - середня, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: у 2007 році, Фрунзовським районним судом м. Харків, за ч.2 ст.186 КК України; у 2009 році, Оржонікізовським районним судом м. Харків, за ч.2 ст.186 КК України; у 2013 році, Оржонікізовським РС м. Харків, за ч.2 ст. 122 ч. 2, ст. і 90 ч. 1 КК України, був звільнений у 2017році, по відбиттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187КК України,
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає.

Прокурор не звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно ч.3 ст.331 КК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.3 ст.331 КПК України, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до спливу продовженого строку, та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу суд встановив наступне.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою терміном на шістдесят діб.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні просила суд змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 на більш м`який, посилаючись на те, що на теперішній час, ризики, передбачені ст.177 КПК знизились, обвинувачений не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватись від суду, скоювати інші злочини. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має міцні соціальні раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 ..
В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисників, просив суд його задовольнити у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вважаючи його необгрунтованим.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинувачених під вартою необхідно продовжити, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити, виходячи з наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого, корисливого злочину проти власності із застосуванням насильства, який карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років.

ОСОБА_6 не працевлаштований, у минулому неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. На цей час у кримінальному провадженні досліджуються докази.
Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дає підстави вважати, що обвинувачений , перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, переховуватися від суду чи впливати на свідків.
Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому вони обвинувачуються. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Доводи захисника ОСОБА_8 про те що станом на теперішній час строк дії попередньої ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу закінчився, суд вважає необґрунтованими, оскільки ухвалою суду від 26.0.2021 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 до 25 травня 2021 року включно.
Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 22 червня 2021 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя:

23.04.21