Провадження № 274/4366/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/155/21

І м е н е м У к р а ї н и
03.06.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4366/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Червоноармійськ Житомирської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 296 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої/цивільного позивача . . ОСОБА_10

представника потерпілої . . . . . . . . ОСОБА_11

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_12

обвинуваченої . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

12 червня 2018 року ОСОБА_10 , виконуючи свої посадові обов`язки головного спеціаліста підрозділу інформації та консультацій Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердичівської міської ради (далі УПСЗН), яке розташоване за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 83, здійснювала прийом громадян.

Цього ж дня о 14 год. 30 хв. у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердичівської міської ради знаходилась ОСОБА_5 з метою оформлення субсидії.

Перебуваючи у черзі, ОСОБА_5 безпричинно, діючи з хуліганських спонукань, ігноруючи загальноприйняті правила порядності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, схопила руками за волосся ОСОБА_10 , потягнувши таким чином останню до себе, що дало їй змогу в подальшому нанести один удар коліном в район поясниці, один удар в область грудної клітини, декілька ударів кулаками в ділянку лівого та правого передпліч та один удар правою ногою в ділянку лівого колінного суглобу.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці правого та лівого передпліч, куприка, лівого колінного суглобу, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватою, передбачена ч. 1 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого їй хуліганства заперечила повністю. Обвинувачена показала, що 12 червня 2018 року вона спочатку була у податковій інспекції, а потім прийшла до соцбезу біля «Прогресу», щоб переоформити субсидію. Була черга, чоловік сім. Подумала, що через годинку-півтори зайде, стала в чергу. Зайшла у кабінет № 1, попросила заяву у раніше незнайомої їй потерпілої, та сказала, що потрібно купувати. Вона не зрозуміла чому, пішла шукати начальника. Шукала по чотирьох кабінетах, знайшла у 22 кабінеті заступницю, та сказала, що їх таких 5000, вона запитала, чи вона 5001-ша і тоді їй дали заяву. Почала заповнювати, поруч заповнювала якась дівчина, яка щось перекреслила, якби вона була б хуліганкою вже тобі почала б обурюватися. Посиділи хвилин 15. Близько 12 години вийшла потерпіла, зі словами чого скупчилися, забрала людей, які прийшли на монетизацію субсидії. Після цього десь о 12.15 потерпіла вийшла та пішла на вихід з управління, виявилося, що у неї обід. Десь о 13 годині потерпіла вернулася з кучкою народу, які зайшли до кабінету. В цей час вона була четвертою у черзі, продовжувала стояти. Так стояли до 14 години. Стояли біля 1 кабінету, але не до потерпілої. О 14 годині люди почали обурюватися, що черга не рухається. Вона заглянула у кабінет, побачила двох людей з їхньої черги, які так і стояли біля кабінету. Також була якась жінка у фіолетовій футболці з талончиком, це була не ОСОБА_14 . Вона вийшла, вийшла та жінка, вона запитала її, чи та нічого не переплутала, та показала талончик, який був незвичайної форми, там був час на 14.30. Пройшло ще хвилин 10. Відкрилися двері кабінету і потерпіла щось крикнула до черги, ніхто не відреагував. Тоді потерпіла почала тягнути жінку у фіолетовій футболці. При цьому випадково наступила їй на ногу, на що вона потерпілій зробила зауваження. Потерпіла тягнула жінку, а потім почала шарпати за одяг її. Чому, сказати не може, вона в цей час до потерпілої нічого не говорила, не робила, не кричала, можливо через те, що вона бачила людей у першому кабінеті, можливо потерпіла була на якихось таблетках. Вона сказала ОСОБА_15 , щоб та викликала начальство, люди почали кричати до потерпілої. Тоді потерпіла почала її щипати, обізвала нецензурним словом на букву «б», сказала, що буде так, як вона скаже, виштовхала її за двері. Потім потерпіла вдарила її рукою по голові, від чого злетіли окуляри на стіл. Коли вона нахилилася за окулярами, потерпіла вдарила її у обличчя, видно зачепила нігтями і ланцюжок, обличчя дуже пекло, з`явилася кров. В цей час якийсь чоловік відтягнув потерпілу. Та почала комусь дзвонити. Прийшло начальство, почало розповідати за талончики. До приїзду поліції вона була у управлінні, хоча могла б піти і її не знайшли б, але вона не вважала, що скоїла щось погане, це був звичайний конфлікт. Вона заходила до кабінету, ОСОБА_15 сказала, що вона повинна заплатити потерпілій 200000 грн., саме тому вона і думає, що є ця справа. Прийшов поліцейський ОСОБА_16 , сказав, що скільки можна, у них є і інша робота, видно і до цього був якийсь скандал. У неї від стресу був стан як після наркозу, тому вона розповідала, а працівник поліції мав писати, відібрати у неї усну заяву про злочин. Вона надала працівнику поліції паспорт, телефон, той сказав, щоб вона написала письмове пояснення, яке вона писала на його папці. ОСОБА_16 навіть не спитав людей у коридорі. Через три дні у неї з`явилися синці, але заяву вона не писала, до поліції не зверталася, не вважала за потрібне. Через тиждень, 20-го, вона приходила в управління, потерпіла забігала до кабінету. На потерпілій синців, пов`язок вона не бачила, вона попросила вибачення у потерпілої за конфлікт. Далі ніхто її нікуди не визивав, лише 10 липня їй подзвонив невідомий з поліції, навіть не представився, сказав, що можуть порушити справу, якщо вона не прийде у поліцію. Вона прийшла 12 числа, пішла до чергової частини, сказала, що хоче написати заяву, послали до слідчого Крачковського. Вона казала слідчому, що нікого не била, показала речові докази: окуляри, ланцюжок, але ОСОБА_17 її не слухав, казав, що його цікавить лише, як вона била, комусь дзвонив. Вона сказала, що нічого не буде підписувати, доки у неї не візьмуть заяву, ОСОБА_17 сказав, що потерпіла навіть не була на лікарняному, що вона у справі свідок, щось писав. Її вина, що вона не прочитала, подумала, що мають слідчі розібратися, заспокоїлася. Домовилися про зустріч 18 числа, але коли вона прийшла, його не було. Вона пішла до начальника поліції ОСОБА_18 , та нічого не знала за ситуацію. Лише 24 серпня її знову викликали до поліції. 25-го прийшла у поліцію, зустріла ОСОБА_16 , спитала, як так трапилося, він же бачив на ній тілесні ушкодження, але він сказав, що йому подзвонили зверху і наказали. 27 числа вона зустрілася зі слідчою Яніцькою, сказала, що нічого підписувати не буде, доки у неї не буде відібрано заяву, тільки тоді у неї відібрали заяву, дали направлення на експертизу. Слідчий її допитала (визнає вину у тому, що протокол не прочитала), дала їй обвинувальний акт, вона сказала, що без адвоката нічого підписувати не буде, ОСОБА_19 подзвонила на правову допомогу, їй хтось передзвонив і ОСОБА_19 попросила її як жінка жінку, щоб вона відмовилася від адвоката, вона добровільно підписала відмову. Лише 01.10.18 на першому судовому засіданні їй було призначено судом адвоката. В подальшому з матеріалами справи її знайомили у автомобілі, справа була на розрізнених листках. На експертизу вона потрапила на наступний день, експерт ще запитав її, чому вона не прийшла напередодні. На ній ще були чорні синці від побиття 12.06.18, але нічого не зафіксував. Наполягає, що потерпілу вона не била, у неї в цей час в одній руці була сумка, в іншій паспорт із заявою, тому і вдарити вона не могла, як і не могла нанести удар ногою, бо була у в`єтнамках. Наміру посягати на громадський порядок, протиставляти себе оточуючим, показувати свою зверхність у неї не було, вона прийшла переоформити субсидію. Заявлені позовні вимоги потерпілої вона не визнає, та каже, що була на лікуванні, але це неправда, бо як тоді вона могла бути у Бердичеві на матчі пам`яті її померлого сина. Просить її виправдати, оскільки немає глобальних доказів її вини.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її винуватість підтверджується сукупністю інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_10 показала, що вона працює головним спеціалістом в УПСЗН по вул. Європейській, 83, робочий кабінет - № 1, приймальня. До її обов`язків входить надання інформації громадянам, консультації, прийняття дзвінків по гарячій лінії, розведення відвідувачів по кабінетам спеціалістів для оформлення субсидій. У травні 2018 сталося багато змін у законодавстві щодо субсидій, багатьом людям потрібно було звернутися до управління для переоформлення документів, у 90% випадків виникали проблеми. Тому керівництво вирішило для ефективності роботи проводити прийом громадян за попереднім записом, відповідно на той час чотири спеціалісти працювали з людьми по живій черзі, двоє за попереднім записом по талончиках. При цьому їхній відділ працював без обіду, спеціалісти позмінно у обідню перерву виходили пообідати, щоб не припиняти роботу. 12 червня 2018 року вона була на роботі, було дуже багато роботи. Вже в подальшому дізналася, що ОСОБА_5 була в черзі, бігала всюди, все їй не подобалося, влаштувала скандал у 22 кабінеті. О 12 годині вона виходила на обід, вперше побачила ОСОБА_20 , яка її запитала, чи вона на обід, почала обурюватися. З обіду вона повернулася о 13 годині, було дуже багато людей. Працюючи у кабінеті, почула шум, зайшла якась жінка, сказала, що по талончику, а ОСОБА_20 її не пускає. Вона вийшла у коридор, пояснила, що є попередній запис для зручності, щоб не стояти у черзі. Терепа не реагувала, кричала, що нікого не пустить, що вона стоїть у черзі, хоча була далеко не першою. Жіночці (свідок ОСОБА_14 , яка прийшла за ОСОБА_21 не ходячу бабцю) сказала, щоб та зайшла у час на талончику о 14.30, бо ще рано. У призначений час вона підійшла до дверей, щоб провести відвідувача до спеціаліста. Обвинувачена почала не пускати. Вона пояснила, що вони всі на роботі, виконують те, що написано. Терепі це не сподобалося, обвинувачена взяла її за коси, штовхнула на двері, вдарила у спину (копчик) ногою, вона так зрозуміла коліном, потім по ногам, а коли розвернулася - у груди, обличчя руками. У відповідь ударів вона не наносила, вона службова особа, не може собі такого дозволити, її б відразу звільнили з роботи. Добре, що в цей час з обіду поверталася ОСОБА_15 , проходив хлопець з іншого відділу, втрутилася дівчина з черги, які відтягнули обвинувачену, дівчина з черги ще була подряпана на руках. Викликали міліцію, коли працівники приїхали, обвинувачена ще не хотіла їм казати своїх анкетних даних і назвалася лише тоді, коли сказали, що заберуть у відділок. У неї була подряпина на правій щоці, міліціонер ще давав серветку витертися. Вона поїхала у травмпункт, її оглядали, грудну клітину вона посоромилася показувати, в подальшому її оглядав і судмедексперт. До серпня ОСОБА_20 не бачила, але з серпня почалися її безпідставні скарги. Перевірки нічого неправомірного в її діях не встановлюють, але з того часу кожні два-три місяці обвинувачена пише якусь скаргу на неї. Вона ж за місцем роботи завжди характеризувалася позитивно, була кращим спеціалістом в області, жодної скарги на неї ні від кого іншого ніколи не було. Від свого сина вона приховала своє побиття, але коли той дізнався, п`ять днів ходив у стресі, а потім впав і помер від інфаркту через те, що не зміг її захистити. Вона також лікувалася у невропатолога, перенесла інфаркт, лікувалася стаціонарно. Обвинувачена вибачення не просила, збитки не відшкодовувала.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що в червні 2018 року вона оформляла субсидію своїй 77-річній подрузі з 2-ю групою інвалідності ОСОБА_23 , яка не може пересуватися. За 10 днів до подій вона пішла в УПСЗН на вул. Європейську. На дверях приймальні було положення про те, що щоб не стояти у черзі можна записатися. Вона заглянула, її записали на 12.06.18, видали талончик, сказали, що можна прийти трошки раніше, можливо попередня записана людина звільниться раніше. 12 червня близько 14.15 вона прийшла в управління, було багато людей. Підійшла до приймальні, запитала, хто останній по талончикам. Раніше незнайома їй обвинувачена, яка стояла ближче до дверей зліва, відразу почала кричати, які талончики, вона тут стоїть з ранку. Вона показала обвинуваченій талон, сказала, що записалася за 10 днів, і якщо обвинувачена не хоче стояти в черзі, також може записатися. ОСОБА_24 в приймальню, їй сказали чекати, попередня людина ще не звільнилася. ОСОБА_20 продовжувала кричати, що тут все по блату, потерпіла винесла в коридор документи про попередній запис, але обвинувачена не заспокоювалася. Вона чекала у коридорі хвилин 10. Весь цей час ОСОБА_13 обурювалася, збурювала людей. Коли попередня людина звільнилася, вона не звернула уваги, хто то був, потерпіла вийшла і сказала їй заходити. Тоді обвинувачена стала у дверях, розставивши руки, не даючи пройти, штовхнула ОСОБА_10 в груди, почала наносити удари, потерпіла закрилася, почала кричати. Тоді ОСОБА_5 почала бити потерпілу в голову (було близько 5-6) ударів, дряпати обличчя, після чого схопила потерпілу за волосся. Оточуючі кричали обвинуваченій, що так не можна, що потерпіла ж на роботі. Конфлікт тривав хвилин 5. В конфлікт втрутився високий чоловік, як виявилося, співробітник управління, який розтягнув жінок, конфлікт припинився. ОСОБА_10 сказала їй заходити, що вона і зробила. Оформляла документи на субсидію хвилин 10-15. В кабінет прийшов працівник поліції, не старий, не високий, запитав про талончик. Вона сказала, що вже віддала, працівники управління показали його поліцейському. Після оформлення документів вийшла з управління, на лавці сиділа потерпіла з поліцейським, який і її підізвав для дачі пояснень. Де ділася обвинувачена, не знає. Під час конфлікту потерпіла жодних образ, грубощів, нетактовної поведінки стосовно ОСОБА_5 не допускала, активних дій не вчиняла до обвинуваченої, навіть для захисту не здійснювала.

З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що вона працює головним спеціалістом підрозділу інформації та консультацій УПСЗН. Разом з нею у підрозділі працює потерпіла ОСОБА_10 , з якою вони сидять в кабінеті № 1 приміщення управління по АДРЕСА_2 . До їхніх обов`язків входить прийом громадян, відповіді по гарячій лінії, надання консультацій, запис по талонам тощо. За розпорядженням керівництва для зручності і запобігання скупченню прийом громадян для оформлення субсидій здійснюється за попереднім записом по талонам. На час допиту прийом здійснюється лише так, станом на червень 2018 року паралельно існувала ще жива черга. Про запис по талонам людей інформували у всіх газетах Бердичева, безпосередньо на кабінеті було оголошення, люди мали можливість записатися як особисто, можливо лише трохи почекавши у черзі, так і по телефону. Коли людина звертається, працівники їхнього підрозділу консультують, надають перелік документів, які треба принести, і видають талончик з часом, коли потрібно з`явитися. Як показала практика, попередній запис є ефективнішим і дозволяє швидше оформляти людей, яких буває до 4500 в місяць. 12.06.18 був звичайний робочий день, було багато людей для оформлення субсидії. Після обіду, десь на початку 15 години вона була в кабінеті начальника, тому початку події не бачила. Спускаючись по сходам на перший поверх, де праворуч розташовується їхній кабінет, почула гамір. Відразу зрозуміла, що щось сталося, так як зазвичай такого голосного шуму у них немає. Розібрати голоси в цьому гамірі було неможливо, нецензурної лайки не чула. Побачила, що двері до їхнього кабінету відкриті навстіж. ОСОБА_10 стояла лицем до кабінету, намагаючись двері закрити, а обвинувачена, стоячи у потерпілої за спиною, не давала закрити двері, тягнучи за волосся на потилиці. Потерпіла розвернулася, обвинувачена схопила ОСОБА_10 за грудки і штовхнула об двері. Навколо стояло багато людей в черзі до їхнього кабінету, чоловік 40, які обурювалися діями ОСОБА_5 , казали їй навіщо та б`є потерпілу, вона ж на роботі. В цей момент з 3-го кабінету на першому поверсі вийшов співробітник ОСОБА_26 , який підійшов до жінок, вставив між ними руку, розборонивши таким чином, жінок при цьому не штовхав. На її очах весь конфлікт тривав хвилини дві. Далі вона зайшла до кабінету, зателефонувала начальниці, була викликана поліція. В результаті подій у ОСОБА_10 була подряпина на правій стороні обличчя, довжиною 2-3 см, з якої йшла кров. Також наступного дня потерпіла показувала спину, на якій були почервоніння посередині і нижче поясниці, які в подальшому стали синяками. Після подій ОСОБА_10 почала скаржитися на болі у спині, головний біль, почала пити ліки. Погіршення стану здоров`я потерпілої відбулося ще до вересня, коли у потерпілої помер син. В той день інших конфліктних ситуацій не було. Робота установи не припинялася, з майна було пошкоджено лише датчик на дверях у їхній кабінет, хоча вона не знає, чи це відбулося під час подій, а також після подій один з відвідувачів приніс окуляри потерпілої, які були втрачені під час бійки. Про 200000 вона нічого ОСОБА_5 не говорила.

Як показала свідок ОСОБА_27 , прибиральниця УПСЗН, в той день вона працювала на клумбі, прибирала підвіконня, потім потерпіла ОСОБА_10 попросила її допомогти розкласти документи. Десь після 14 години до кабінету зайшла жіночка, сказала, що прийшла по талончику. Раніше незнайома їй обвинувачена ОСОБА_5 почала кричати, чого без черги. Потерпіла показала журнал, по якому ведуться попередні записи людей час, адреса, фамілія. Час на талончику у жінки ще не настав і ОСОБА_10 сказала жінці почекати. Коли ж прийшов час по талончику, потерпіла запросила жінку, стоячи у прольоті дверей, які були відкритими. Тоді ОСОБА_5 схопила ОСОБА_10 за коси, почала наносити удари потерпілій, вона бачила, як замахувалася кулаками. В коридорі було багато людей, чоловік 40, які обурювалися, але у конфлікт не вступали. Потерпіла під час подій вела себе толерантно, до обвинуваченої ніяких дій не вчиняла, не відштовхувала, лише закривалася. З 3-го кабінету вийшов ОСОБА_26 , став між жінками і сказав заспокоїтися. Потерпіла завела жінку по талончику. На потерпілій вона бачила подряпини біля носа і губи, виступила кров. Далі потерпіла поїхала знімати побої. Наступного дня потерпіла показувала їй синці на спині і сідницях.

Допитаний свідок ОСОБА_28 показав, що в літню пору 2018 року він прийшов оформити субсидію, приміщення знаходиться в районі «Прогресу». Він став в чергу, було дуже багато людей, людей 80-100. В черзі стояв довго. За цей час з кабінету часом виходила потерпіла раніше незнайома йому робітниця органу субсидії, яка заспокоювала людей, вела іншу роботу. Десь перед обідом до дверей кабінету для оформлення субсидій підійшла якась жінка і сказала, що вона по запису. Раніше незнайома йому обвинувачена, за якою він був у черзі, не пускала цю жінку. В коридор вийшла потерпіла і пояснювала, що для того, щоб не створювати черги, існує попередній запис, людина може прийти раніше, записатися на конкретний день і час, коли вже прийти і відразу без черги зайти. Потерпіла, пояснюючи, не намагалася провести жінку, вела себе ввічливо і чемно. Натомість обвинувачена вела себе агресивно, встала в порозі і нікого не пускала в кабінет. Між обвинуваченою і потерпілою виникла штовханина, хто кого першим почав штовхати, сказати вже не може, пройшло багато часу і він вже не пам`ятає. Він стояв за метр-півтора від жінок, щоб жінки наносили одна одній удари, тягали за коси не бачив. Конфлікт тривав хвилин 10. В якийсь момент обвинувачена штовхнула потерпілу так, що у тієї злетіли окуляри. Люди розбороняли жінок, а він підняв окуляри, щоб не розтоптали. Потім приїхала поліція, його усно запитували, що він бачив. Жінок на місці вже не було. Через день-два він приніс і віддав окуляри. Ще через 1-2-3 місяці його знайшли працівники поліції і допитали. Конфлікт у той день там був один між цими двома жінками.

З показань свідка ОСОБА_29 , вбачається, що в той день він був на своєму робочому місці каб. № 3 в УПСЗН, здійснював прийом громадян, людей як завжди було багато. Його кабінет знаходить на першому поверсі управління в кінці коридору, потерпілої № 1 на початку коридору. Почув галас, вигуки у коридорі, які були більш гучними ніж завжди. Вийшов подивитися. Побачив велику кількість людей, чоловік 40, серед яких відбувалася якась сутичка. Підійшов ближче, побачив, що обвинувачена і потерпіла конфліктують. Потерпіла була у прольоті дверей, спиною до свого кабінету, обвинувачена відповідно обличчям. Він підійшов вже на завершення конфлікту, побачив лише, що обвинувачена тримає потерпілу за волосся і, ніби, наносить удар рукою у спину потерпілій, зверху вниз, точно не пам`ятає, бо пройшло багато часу. Він вирішив втрутитися, став між жінками. Хто що говорив, не пам`ятає, нецензурної лексики не було. На обвинуваченій тілесних ушкоджень він не бачив, на потерпілій серед видимих була подряпина на обличчі. Він трохи постояв, потерпіла пішла до себе у кабінет, він ще хвилину постояв та пішов далі працювати.

Допитаний за клопотанням захисту як свідок ДОП Бердичівського ВП ОСОБА_30 показав, у той день, у теплу пору 2018 року він чергував у складі СОГ. Виїхали на повідомлення про конфлікт в УПСЗН на вул. Європейській. У групі був оперуповноважений Чайковський, слідчий ніби Крачковський, чи був експерт не пам`ятає. Коли приїхали, потерпіла була знервована, пригнічена, казала, що її побила обвинувачена. ОСОБА_10 пояснила ситуацію: зайшла людина по талончику за попереднім записом, обвинувачена почала кричати, що проходять без черги, почала тягнути за шию, подряпала, ніби, била по голові. На потерпілій пам`ятає подряпину, інших тілесних ушкоджень не пам`ятає. Пам`ятає, що потерпіла скаржилася на поганий стан здоров`я через стрес, кружіння голови, збиралася їхати до лікарні. На обвинуваченій тілесних ушкоджень не було, вона ні на що не скаржилася, в тому числі, що пече обличчя. Обвинувачена була збудженою, взагалі не хотіла з ними говорити, спочатку усно, потім на аркуші паперу, який він їй дав, написала відмову від дачі пояснень. При цьому обвинувачена і на них кричала, ніби вони були винуваті, що хтось пройшов перед нею без черги. Він опитував потерпілу у її кабінеті, там була ще одна працівниця, також він відбирав пояснення ще у одного чоловіка, іншу роботу робили інші співробітники. Всі матеріалів по ЄО він здав у чергову частину. Хто відбирав заяву у потерпілої не знає, він ніяких протоколів не писав.

Свідок ОСОБА_31 , старший слідчий Бердичівського ВП, допитаний за клопотанням сторони захисту, показав, що обставин проведення досудового слідства у цій справі вже точно не пам`ятає, оскільки минуло багато часу, а справ багато. Після оголошення підтверджує, що проводив слідчий експеримент, поняті могли бути запрошені з приміщення поліції, бо вони не є атестованими працівниками. 12 червня на місці події він не працював, допитував у справі свідків, яких було потрібно допитати. Відмовити у прийнятті заяви про злочин він не міг, якщо б була заява, він би розслідував. Як він розуміє, доводи про побиття ОСОБА_5 розслідувалися у справі і слідчий приймала рішення.

Крім того винуватість ОСОБА_5 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.07.18, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_10 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , яка 12.06.18 близько 14 год. 20 хв. заподіяла їй тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.п. 9);

*даними копії довідки Бердичівської ЦМЛ № 2843, копії Журналу Реєстрації амбулаторних хворих цілодобового травматологічного пункту, згідно з якими ОСОБА_10 зверталася до травмпункту 12.06.18 о 15.30 з приводу виробничої травми, отриманої 12.06.18 о 14.30, діагноз: забій м`яких тканин спини, забій м`яких тканин голови, алкотест 0,0‰ (т. 1, а.п. 15, 68-69);

*даними відповідей Бердичівської ЦМЛ та Бердичівської ЦРЛ, відповідно до яких ОСОБА_5 з 12.06.18 до 22-27.08.18 за медичною допомогою не зверталася (т. 1, а.п. 66, 71);

*даними довідок №№ 2187, 2188 від 22.08.18, копії посадової інструкції Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради, відповідно до яких ОСОБА_10 працює в управлінні на посаді головного спеціаліста підрозділу інформації та консультацій з 08.09.01 з відповідними посадовими обов`язками, управління працює щоденно з 08.00 до 17.00 з перервою на обід з 12.00 до 13.00, вихідні субота та неділя, відділ прийому заяв та документів з питань та надання соціальних допомог здійснює прийом громадян без перерви (т. 1, а.п. 23-27);

*даними копій списку осіб, які були попередньо записані на прийом по талонах в УПСЗН на 12.06.18 та талону № 10, згідно з якими на 14.30 була записана ОСОБА_23 (т. 1, а.п. 30, 31);

*даними листа УПСЗН № 2202 від 27.08.18, згідно з яким відповідно до Положення про підрозділ інформації та консультацій, затвердженого рішенням міської ради від 22.09.17 № 455, прийом громадян у період з 30.05.18 до 31.08.18 проводиться по талонах та у порядку живої черги (т. 1, а.п. 33);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.18 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_22 в Бердичівському ВП показала як саме невідома їй жінка 12.06.18 близько 14.15 наносила удари потерпілій: перші удари кулаками у грудну клітку потерпілої, після чого потерпіла зігнувши руки, приклала їх до своєї грудної клітки, таким чином захищаючись, невідома жінка нанесла другу серію ударів кулаками у передпліччя потерпілої, далі удари в голову потерпілій та намагання схопити за волосся. Дані протоколу про час, спосіб вчинення кримінального правопорушення в цілому відповідають обставинам визнаного судом обвинувачення, показанням потерпілої та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 40-42). При цьому показання свідка, викладені у протоколі, судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України не можуть бути використані, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, під час судового розгляду свідок ОСОБА_22 була допитана, в тому числі і про механізм спричинення тілесних ушкоджень і саме цими показаннями суд обґрунтовує свої висновки;

*даними висновку судово-медичної експертизи № 399 від 08.08.18, згідно з яким у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці правого та лівого передпліч, куприка, лівого колінного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень. Покази свідка ОСОБА_22 при проведенні слідчого експерименту частково відповідають тілесним ушкодженням, які були спричинені ОСОБА_10 (не всі місця прикладання сили описані, не всі свідок і бачила) (т. 1, а.п. 46). Суд визнає недопустимими дані висновку в частині оцінки показань ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту за її участі (п. 4 резолютивної частини), оскільки дані цього протоколу визнано судом недопустимими з підстав наведених нижче. Водночас суд відхиляє доводи захисника про визнання недопустимим всього висновку, оскільки недопустимими визнаються лише докази, тобто дані, а не джерела доказів, зокрема висновок. Враховуючи визнання недопустимими лише частини даних з використаних експертом, саме у цій частині і дані висновку підлягають визнанню недопустимими. Сам висновок відповідає вимогам ст. 102 КПК України. Допитаний як свідок ОСОБА_32 (на час допиту пішов на пенсію) зазначив, що на той час він працював експертом в Бердичівському МРВ СМЕ, всього має стаж роботи експертом 48 років. У справі він проводив дві експертизи, освідування. Освідування потерпілої проводив саме він, він підписував акт від 19.06.18. Під час освідування від безпосередньо виявив на потерпілій 4 крововиливи, які описав і які були підставою для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Довідка з травмпункту не враховувалася, бо не містила об`єктивних даних. При освідуванні у будь-якої людини, той раз не був виключенням, перевіряється паспорт, з якого пишеться адреса проживання, при експертизі ж адреса пишеться з постанови (ухвали). В подальшому на підставі акту проводив експертизу, а потім і експертизу по слідчим експериментам з долученими фототаблицями. У потерпілої він особисто виявив крововиливи на передпліччі (це рука від ліктя до кисті), місць прикладання сили було не менше 4-х по кількості крововиливів, але місць могло бути більше в залежності від сили прикладання не завжди утворюються тілесні ушкодження. Крововиливи у потерпілої були зеленкуватого відтінку, що вказує на час утворення тиждень, плюс/мінус день, тобто могли виникнути в термін, вказаний в ухвалі, 12.06.18;

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.18, в ході якого свідок ОСОБА_27 серед пред`явлених їй 4-х зображень жінок впізнала фото ОСОБА_5 , як жінки, яка 12.06.18 у приміщенні УПСЗН вчинила хуліганські дії щодо працівника установи (т. 1, а.п. 86-87). Дані протоколу суд визнає допустимими доказами, оскільки впізнання проведено відповідно до вимог КПК України, протокол за формою відповідає вимогам ст.ст. 228, 104 КПК України, оцінка достатності ознак, за якими особа впізнала обвинувачену, судом відбувається з врахуванням того, що сама обвинувачена не заперечує своє перебування у час події на місці події, заперечується виключно факт спричинення тілесних ушкоджень, тобто далеко не обставини, які встановлюються під час цієї слідчої дії, і тому суд залишає без задоволення прохання захисника визнати доказ недопустимим;

*даними протоколу огляду місця події від 23.08.18, при проведенні якого зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення оглянуто приміщення УПСЗН по АДРЕСА_2 , поблизу вхідних дверей до каб. № 1 на першому поверсі. Під час огляду зафіксовано наявність інформації на дверях до кабінету щодо графіку роботи з 8.00 до 17.00, попередній запис на прийом за телефоном (т. 1, а.п. 91-92).

Суд визнає недопустимим доказом та не покладає у основу вироку дані протоколу слідчого експерименту від 11.07.18 з ілюстративною таблицею до нього (т. 1, а.п. 35-37), оскільки допитані в ході судового розгляду як свідки поняті ОСОБА_33 та ОСОБА_34 не підтвердили обставини проведення такої слідчої дії за їхньої участі (на таблиці до протоколу такі поняті відсутні), вказавши при цьому, що цю дію проводив зовсім інший слідчий, ніж зазначено у протоколі, тобто доказ отриманий не у порядку, встановленому КПК України, що тягне за собою визнання його недопустимим.

Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежними доказами дані показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, їхні показання не містять (сусіди обвинуваченої, які нічого не знають про події).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, прокурор відмовився від допиту інших свідків, інші учасники не наполягали на їхньому допиті, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинуваченої про те, що вона нічого поганого потерпілій взагалі не робила, суд розцінює як захисну позицію та намагання уникнути кримінальної відповідальності. Такі показання повністю спростовуються абсолютно всіма іншими дослідженими доказами, в тому числі показаннями незалежних свідків, які не є співробітниками потерпілої, але які підтвердили неправомірність дій саме ОСОБА_5 у відношенні до потерпілої, а також висновком судово-медичної експертизи, яким підтверджено докази, що саме під час конфлікту з ОСОБА_5 , у той час та місці, у потерпілої утворилися тілесні ушкодження.

Доводи захисника про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки це правопорушення було вчинено за відсутності безпосереднього об`єкту посягання громадського порядку, без протиставлення себе іншим громадянам, самоутвердитися за рахунок інших, судом розцінюється як захисна позиція, яка не відповідає встановленим та підтвердженим доказами фактичним обставинам подій. Так, дійсно, як зазначає захисник, як визначено у правовому висновку ВС (постанова від 03.07.19 у справі № 288/1158/16-к, від 16.03.21 у справі № 631/2135/16-к) і як зазначено у Постанові Пленуму ВСУ № 10 від 22.12.06 «Про судову практику у справах про хуліганство» (пункти 4, 5) дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, нахабним поводженням, буйством, бешкетуванням, поєднаним з насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, тривалим порушенням спокою громадян, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Як зазначено Великою Палатою у наведеному висновку обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства, протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства. Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Достовірно встановлено та стороною захисту не заперечуються місце скоєння кримінального правопорушення, яке є громадським, наявність під час події навколо великої кількості сторонніх громадян, на яких увага взагалі не зверталася, доказами ж підтверджено факти нахабного поводження, буйства, бешкетування (крики) обвинуваченої, поєднані з насильством, тобто наявності ознак особливої зухвалості. Оцінюючи наявність у ОСОБА_5 мотиву явної неповаги до суспільства, суд перш за все використовує об`єктивні джерела доказування показання об`єктивних свідків, висновок судово-медичної експертизи, якими повністю підтверджено наявність у ОСОБА_5 саме такого мотиву за критеріями, визначеними судовою практикою: потерпіла перебуває на робочому місці і не є ініціатором активної фази конфлікту; потерпіла є раніше незнайомою для обвинуваченої, з якою відповідно і не може існувати якихось тривалих неприязних стосунків, ніяким чином не може існувати хоча б в якійсь мірі значний привід для спричинення тілесних ушкоджень, тим більше у громадському місці, у присутності сторонніх осіб; дії ОСОБА_5 припинили лише сторонні особи, потерпіла в цей час жодних дій до обвинуваченої не застосовувала; обвинувачена, вчиняючи неправомірні дії, ігнорує елементарні правила поведінки у суспільстві, не реагуючи на оточуючих, ставить власні інтереси над інтересами всіх оточуючих, над встановленими нормами, демонструючи таким чином свою зверхність над іншими, а отже протиставляючи себе їм, обвинувачену не цікавить, які правила поведінки існують, не цікавить, що навколо люди виконують свої функції, дотримуються своїх обов`язків, її цікавить виключно досягнення своєї мети, а те що при цьому порушуються інтереси інших, для неї не важливо. За таких умов в діянні ОСОБА_5 наявні всі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Доводи захисника про формування витягу із правовою кваліфікацією провадження за ч. 1 ст. 296 КК України 10.07.18, хоча постанова слідчого про перекваліфікацію була 21.08.18, тобто до винесення постанови, суперечить витягу, на який посилається захисник 10.07.18 це дата реєстрації провадження, а сам витяг сформований 27.08.18, тобто після винесення постанови. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування про вчинене кримінальне правопорушення були внесені і досудове розслідування проведено після внесення таких відомостей, тобто вимоги ст. 214 КПК України дотримано. Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови, постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий визнає це за необхідне. Наведені вимоги КПК України також дотримано. Визнання недопустимим доказів відповідно до ст. 86 КПК України можливе лише за умови, якщо вони отримані не у порядку, встановленому цим Кодексом. Докази отримані у порядку, передбаченому КПК України. Доводи захисника про можливі підміну понять слідчим, порушення підзаконного акту (Положення, Правила тощо), описки у рішеннях, висновках експертиз тощо не є підставою для визнання недопустимими доказів, можливо можуть бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

При формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд не зазначає посилання органу обвинувачення на висновок експерта, оскільки відповідно до ст. 374 КПК України, що відповідає і ст. 91 КПК України, при формулюванні обвинувачення має бути зазначено місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотиви кримінального правопорушення, а дані висновків судових експертиз є лише доказами, що підлягають оцінці, однак виходять за межі передбаченого законом формулювання обвинувачення.

Оцінивши ж наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченій, суд не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілою службового обов`язку.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, до 01.07.20 було злочином невеликої тяжкості, а з 01.07.20 є кримінальним проступком.

Обвинувачена раніше не судима, проживає та зареєстрована одна, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, перебуває на обліку у пенсійному фонді з 25.03.14, отримує пенсію за віком.

З урахуванням наведеного, характеру суспільно небезпечного діяння, його зухвалості, але при цьому особи обвинуваченої, яка раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувалася, є пенсіонеркою, приймаючи до уваги санкцію статті, запропоновану учасниками міру покарання, суд призначає покарання з санкції статті у виді штрафу. На думку суду, саме призначене покарання сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_10 , суд виходить з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому у кримінальній справі не можуть розглядатися позови за вимогами про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. Такі позови заінтересовані особи можуть пред`явити в порядку цивільного судочинства (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.89 № 3 з наступними змінами і доповненнями). ОСОБА_13 обвинувачується лише у спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень 12.06.18. Суд не вправі виходити під час судового розгляду за межі висунутого обвинувачення. Цивільним позивачем суду було надано докази про перебування на лікуванні у жовтні-листопаді 2018 року з відповідними витратами. Але витрати на таке лікування потерпілої відповідно до досліджених доказів не були пов`язані із подією кримінального правопорушення: відповідно до висновку судово-медичної експертизи потерпілій спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці правого та лівого передпліч, куприка, лівого колінного суглобу, витрати на лікування яких потерпіла доказами не підтвердила, а пов`язаність перебування на лікуванні у жовтні-листопаді саме з цими тілесними ушкодженнями жодним доказом також не підтверджено. Суд не має можливості самостійно вирішувати питання, чи перебуває все лікування потерпілої у прямому причинному зв`язку з подією 12.06.18. На підставі викладеного вище, слід зробити висновок, що заявлені потерпілою позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виходять за межі висунутого обвинувачення і тому розгляду і вирішенню в межах судового розгляду кримінального провадження не підлягають.

Разом з тим, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_10 щодо стягнення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_13 , враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілої, яка саме внаслідок діяння обвинуваченої, вимушена була на робочому місці пережити сильні душевні страждання, протягом вкрай тривалого часу добиватися справедливості, не отримала від обвинуваченої належного відшкодування та навіть елементарного вибачення. Одночасно суд приймає до уваги вік, соціальне положення обвинуваченої, яка є пенсіонером, керується при цьому принципом розумності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування в сумі 10 тис. грн. є достатньою справедливою сатисфакцією.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченої на досудовому розслідуванні і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_5 (р.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_10 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги - залишити без задоволення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_5 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1