справа № 563/140/21
У Х В А Л А
16 лютого 2021 року м. Корець
Корецький районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судоовго засідання ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2021 року, для розгляду клопотання було визначено слідчого суддю ОСОБА_5 .
11 лютого 2021 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Корецького районного суду ОСОБА_5 надійшла в провадження судді ОСОБА_1 .
В судове засідання суддя ОСОБА_5 не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи не надав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив її задоволити.
Заслухавши думку прокурора, вивчивши заяву про відвід, дослідивши докази по заявленому відводу, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.
Так, поняття обставини, які викликають сумнів у його неупередженості є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах Гаусшильдт проти Данії та Мироненко і Мартиненко проти України зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).
На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 80, 81 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1