Провадження № 11-сс/4820/315/21
Справа № 676/2926/21 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП України в Хмельницькій області старшого лейтенанта полії ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_12 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, підприємця, неодруженого, не судимого,-

запобіжного заходу та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання, тобто до 04 год. 30 хв. 14 липня 2021 року.

Постановлено визначити установою попереднього ув`язнення підозрюваного ОСОБА_8 . Державну установу « Чернівецький слідчий ізолятор».

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що наявні ризики, передбачені п. 1,3 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. А тому, враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний час доби, з перебуванням в житловому приміщенні по АДРЕСА_2 з 20 год. до 06 год. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є приватним підприємцем, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не є криміногенно-небезпечною особистістю, з місця події не тікав, перебуває в цивільному шлюбі, має на утримання малолітнього сина, заперечує причетність до скоєних кримінальних правопорушень. Крім того, слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_8 має намір переховуватись від досудового розслідування і суду та впливати на свідків. Сторона захисту, вказує, що судом не досліджено протоколи, наявні у кримінальному провадженні, прокурором не допитано в якості свідків очевидців події, які повідомили, що ОСОБА_8 не причетний до спричинення тілесних ушкоджень, що свідчить про обвинувальний ухил в розслідуванні даного кримінального провадження, відсутній висновок судово-медичного експерта про ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , що викликає сумніви в правовій кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

16 травня 2021 року о 04 год. 30 хв. ОСОБА_8 затримано, в порядку ст.208 КПК України.
Цього ж дня, ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджене з прокурором, подане в строк, передбачений ст.192 КПК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , наявність у нього можливості, перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею.
При цьому був опитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини, у своїй практиці, неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Врахувавши дані про особу ОСОБА_8 , наявність передбачених ст.177 КПК України підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, що одне з яких є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що дає підстави вважати, що усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому вразі визнання його винуватим, він перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як свідки є неповнолітніми особами, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 не судимий, є особою молодого віку, проте, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, що не дає колегії суддів підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки тяжкість вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для застосування йому саме такого запобіжного заходу.
Наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту для зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а саме відсутність судимостей, позитивна характеристика, наявність місця проживання, перебування на його утриманні малолітнього сина, а також те, що він є приватним підприємцем, не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та проступку, його особи та обставин його вчинення, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що судом не досліджено протоколи, не допитано свідків та очевидців, відсутній висновок судово-медичного експерта, та невірна правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України не береться колегією суддів до уваги, оскільки стосуються оцінки обставин інкримінованого злочину та наявних у справі доказів, що позбавлений зробити, на даний час, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, враховуючи стадію судового розгляду кримінального провадження, а також те, що слідчим суддею у відповідності до положень ст. 331 КПК України, розглядалось лише питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням його особи та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Твердження апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків та не встановлення їх наявності, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, які спростовуються наявними матеріалами провадження.
Твердження сторони захисту про відсутність наміру, зі сторони підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, не є визначальним аргументами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених слідчим суддею обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно нього іншого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, тобто не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне ризики встановлені ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують таких висновків слідчого судді

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 196, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3