Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 березня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000229 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 08 червня 2019 року) про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Друхів, Березнівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, військовозобов`язаного, не працює, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий просить оскаржуваний вирок змінити в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_5 50000 грн моральної шкоди.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і призначено покарання: 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком та покладено на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди та 1000 (одна тисяча) грн. судових витрат.

Також судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного обвинуваченому покарання, вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди. Вказує, що його страждання полягають в порушенні нормальних життєвих зв`язків, душевних переживаннях, пов`язаних з втратою належного його майна, без якого йому дуже тяжко існувати. Вказані страждання оцінює в 50000 грн. Апеляційну скаргу просить розглянути у його відсутність.

За вироком суду, в ніч з 6 на 7 червня 2019 року, приблизно о 00 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в с.Любахи Володимирецького району Рівненської області, поблизу магазину «Торговий центр», що по вулиці Польовій, маючи умисел незаконно заволодіти транспортним засобом, переконавшись що за його діями ніхто не слідкує, шляхом вільного доступу, незаконно, без дозволу власника та всупереч його волі, заволодів транспортним засобом ОСОБА_4 , а саме: скутером марки «SUZUKI» модель «АVЕNSIS, 150» (номер рами НОМЕР_1 ) сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 35 940,27 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Главою дев`ятою КПК України встановлений порядок відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні та процедура пред`явлення цивільного позову.

Виходячи зі змісту ст.128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

З апеляційної скарги вбачається, що вирок суду оскаржується виключно в частині вирішення судом першої інстанції, заявленого по справі цивільного позову, а тому колегією суддів апеляційного суду вирок суду першої інстанції, згідно ст.404 КПК України, перевірятиметься лише в цій частині.

Відповідно до вимог ст.ст.129,374 КПК України та роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року (з наступними змінами), постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду. При цьому, приймаючи рішення з цього питання на грунті ретельно досліджених законних підстав та розміру заявленого цивільного позову, суд має керуватися відповідним матеріальним законом.

Як підтверджується оскаржуваним вироком, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_4 , з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діяння особи, що її завдала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями та вини обвинуваченого у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції, як встановлено з мотивувальної частини вироку, виходив також із засад розумності, справедливості та виваженості, при цьому врахував стан здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та судом прийнято рішення про стягнення:
- з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.,
тим самим частково задовольнивши позовну заяву потерпілого.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Такі ж обставини, тобто ті, які повинен ураховувати суд при вирішенні даного питання, містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( з наступними змінами)

Зокрема у п.9 вищевказаної постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди, вказаних вимог закону в повній мірі дотримався.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції врахував характер та тривалість заподіяних ОСОБА_4 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди з обвинуваченого в сумі 3000 грн., суд першої інстанції належним чином обгрунтував мотиви прийняття такого рішення, при цьому в достатній мірі врахував майновий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , дані про його особу, та наявність встановлених обставин, які впливають на прийняте в справі рішення.

Разом з тим, як встановлено в ході апеляційного перегляду вироку суду, потерпілим не надано доказів того, що в результаті протиправних дій обвинуваченого у нього відбулись вимушені зміни у життєвих та виробничих стосунках, знизився ступінь ділової репутації, а також не надано доказів, розрахунків чи обгрунтованих міркувань потерпілого ОСОБА_4 на підтвердження розміру моральної шкоди.

Крім того, неспроможними є покликання апеляційної скарги щодо, як зазначив потерпілий, проблеми в реалізації одного із скутерів, що посилює його неспокій та нервування.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції є помірним, та таким, що відповідає принципам розумності та справедливості.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру моральної шкоди, яка стягується з обвинуваченого на користь потерпілого.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції повністю відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційної скарги потерпілого не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000229 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 08 червня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3