Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/258/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2021, якою частково задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мечиславка, Улянівського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 229, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 229 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 /п`ятдесят/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 /сто тринадцять тисяч п`ятсот/ гривень,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2021 року, частково задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя при вирішенні питання про визначення суми застави враховував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, також майновий стан підозрюваного, а також врахувавши положення ст. 182 КПК України, прийшов до висновку за можливе визначити підозрюваному розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання слідчого судді є помірною для підозрюваного. Водночас підстав для визначення підозрюваному застави у тому розмірі, 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як про те просили слідчий та прокурор слідчий суддя не знайшов.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що на думку сторони захисту ухвала слідчого судді є незаконною та не обґрунтованою і підлягає скасуванню з наступних підстав:

Так органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення у сфері господарської діяльності, а саме: закінченого замаху на незаконне використання знаків для товарів і послуг та фірмового найменування, що могло завдати матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, вчиненого організованою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 229 КК України;

незаконному використання знаків для товарів і послуг та фірмового найменування, що завдало матеріальної шкоди в значному розмірі, вчиненого організованою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст. 229 КК України.

Покарання за вказане кримінальне правопорушення передбачає штраф від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 відноситься до тяжкого злочину. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий в клопотанні про обрання запобіжного заходу зазначає, що ОСОБА_8 вчинив не тяжкий, а особливо тяжкий злочин, що суперечить Кримінальному кодексу України, не відповідає дійсності і просив запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, відповідно до ухвали слідчого судді на ОСОБА_8 покладено обов`язки: утримуватися як особисто так і через третіх осіб у спілкуванні зі свідками та іншими підозрюваними у кримінального провадження, при цьому в ухвалі не зазначено з якими саме свідками заборонено спілкуватися.

Крім того ч. 4 ст. 182 КПК України зазначає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. При цьому в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 та його захист заявляв, що в нього на утриманні перебувають батьки пенсіонери, він ніде не працює, тому, через його майновий стан він не має змоги сплатити такий розмір застави, так як він для нього завідомо непомірний. Однак, слідчим суддею в порушення вимог ч. 4 ст. 182 КПК України прийнято рішення щодо застави в розмірі 113 500 грн.

Також, на думку сторони захисту підозра яка пред`явлена ОСОБА_8 є не обґрунтованою з тих підстав, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 229 КК України відноситься до справ приватного обвинувачення і справа може бути порушена лише на підставі заяви потерпілого. Захист вважає, що потерпілим в даному провадженні є виключно власники знаків для товарів і послуг та фірмового найменування, тобто іноземні компанії. В матеріалах клопотання відсутні дані проте, що іноземні компанії уклали ліцензійні угоди з іншими компаніями на території України та уповноважили ТОВ представляти їх інтереси в правоохоронних органах, судах на території України в рамках кримінального провадження. Тому на думку сторони захисту відкривати кримінальне провадження на підставі заяви представника ТОВ «Кортева Агрісаєнс» в органів досудового розслідування Національної поліції не було.

В повідомленні про підозру не конкретизовано розмір шкоди, а саме в скільки разів він перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

По епізоду незаконної реалізації 40 мішків виготовленої продукції, що мало місце 22.02.2021 року в м. Умань, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 взагалі не зазначено, які він вчинив протиправні дії.

Також захисник зазначає, що з моменту проведення НСРД до оголошення підозри пройшло 4 місяці, тобто сторона обвинувачення відтягувала даний момент як найдовше, вважаючи що ніхто не зможе отримати відео з камер спостереження у відділеннях «Нова пошта» та й працівники Нової пошти не зможуть впізнати відправника товару, однак вони в цьому помилились.

Відправляючи товар, знаючи номери, які використовують особи, яким оголошено підозри, так як вже проводились НСРД № 2 «зняття інформації з комунікаційних мереж», вони просто вказали при відправці номер телефону одного з «фігурантів» провадження, при чому одноразовий, який в ТОВ «Нова пошта» ще не ідентифікований.

Більш того, захисник звертає увагу на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя врахував заявлені прокурором ризики, однак не врахував те, що клопотання слідчого не відповідало вимогам ст. 184 КПК України, а саме в клопотанні не зазначено: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Також, прокурором не надано жодного доказу щодо факту переховування, чи неявки до органу досудового розслідування, відсутні будь-які факти щодо незаконного впливу на свідків, у матеріалах клопотання відсутні факти вчинення іншого чи продовження правопорушення в якому підозрюється.

Крім того, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Враховуючи наведене вище, захисник вважає, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кропивницький від 15.06.2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді застави є незаконною та не обґрунтованою.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту оскаржує ухвалу слідчого судді з мотивів незгоди з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри та як наслідок застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття обґрунтованої підозри, тому Суд, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).

З матеріалів наданих до апеляційного суду убачається, що слідчими відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2020 №0000352, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 229, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 229 КК України.

04.06.2021 ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 229, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 229 КК України.

Про обґрунтованість повідомленої підозри свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які містять дані та факти про те, що підозрюваний ОСОБА_8 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а підозра про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 229, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 229 КК України, є обґрунтованою тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. До таких висновків прийшов і слідчий суддя, виходячи з наданих стороною обвинувачення матеріалів клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілого від 4.12.2020 (а.с. 87-89), протоколом допиту свідка від 11.12.2020 (а.с. 90-92), протоколами допиту свідків від 23.02.2021 (а.с. 93-110), протоколами проведення обшуку від 23.02.2021 за адресою: (а.с.111-132), протоколом за результатом контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (а.с. 133), протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів (а.с.134-136); протоколом ОМП від 25.02.2021 (а.с. 143-146); висновком експерта від 19.05.2021 №СЕ-19/112-21/4088-ТВ (а.с.148-153), висновком експерта від 20.05.2021 №СЕ-19/112-21/2449-ТВ (а.с.155-1164), висновком експерта від 14.05.2021 №СЕ-19/112-21/2824-КТ (а.с.166-174), та іншими зібраними у справі матеріалами.

Щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що слідчим суддею цілком обґрунтовано встановлено доведеність лише двох із трьох ризиків, про які стверджував слідчий у клопотанні.

Оцінюючи ж наявні ризики, колегія суддів зауважує, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є нагальним протягом усього часу здійснення кримінального провадження (як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження), враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання. Оскільки метою застосування запобіжного заходу є, окрім іншого, і запобігання спробам переховування у майбутньому, апеляційний суд вважає, що такий ризик об`єктивно існує.

Щодо ризику незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків та інших підозрюваних, то зважаючи на кількість підозрюваних, ризик незаконного впливу на них є актуальним, навіть протягом усього часу здійснення кримінального провадження.

Вказані висновки слідчого судді, стороною захисту не були спростовані. Не надано доказів також на спростування встановлених слідчим суддею ризиків і апеляційному суду.

З урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину та існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 є необхідним. У світлі встановлених обставин, на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді застави здатен запобігти існуючим ризикам, оскільки ризик звернення застави у дохід держави буде стримуючим фактором у вчиненні ОСОБА_8 позапроцесуальних дій.

Більш м`якими запобіжними заходами у порівняні із заставою є особиста порука та особисте зобов`язання. Але з урахуванням встановлених обставин, характеру справи, існуючих ризиків, на теперішній час, застосування більш м`яких запобіжних заходів, як-то особистого зобов`язання чи особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів) не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Застава ж як запобіжний захід має середній рівень суворості та з урахуванням встановлених обставин може повною мірою запобігти існуючим ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного. При чому якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчий просив визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 грн.

Проте, слідчий суддя визначаючи суму застави у меншому у розмірі, а саме: у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 гривень, належним чином врахував обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання, відсутність судимостей, наявності постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, утриманців, позитивної характеристики.

На переконання колегії суддів усі вищенаведені обставини у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян є такою, що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку з боку підозрюваного та не є непомірною для нього. Водночас ризик звернення грошових коштів у такому розмірі у дохід держави, з урахуванням майнового стану підозрюваного, у повній мірі здатен забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2021, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 /п`ятдесят/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 /сто тринадцять тисяч п`ятсот/ гривень без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4