ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 478/1141/20
Номер провадження: 11-кп/819/416/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 ч. 3 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження№0000137 за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.01.2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України такого, що немає судимості,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років кожному. Строк відбування покарання обчислено з19.04.2020 року з дати їх фактичного затримання. Зараховано до строку відбування покарання період попереднього ув`язнення.Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 таОСОБА_8 до набрання цим вироком законної сили, залишено без змін. Вирішено питання про арешт майна, речові докази і судові витрати.
Суд встановив, що у невстановлений час, у невстановленому місці, ОСОБА_7 вступив у змову з ОСОБА_8 щодо викрадення майна та грошових коштів з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 . Для полегшення скоєння злочину та запобігання в подальшому їх розкриття правоохоронними органами, запланували використати під час злочину засоби маскування своїх осіб - медичні маски та рукавички, та інші знаряддя злочину, зокрема, розкладний ніж (з малюнком черепа на рукоятці).
18.04.2020 року біля 14:36 години ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, взяли, заздалегідь заготовлений розкладний ніж, та пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою; вул. Миру, 226-Б, смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, рухаючись по вул. Миру з боку вул. Васляєва в напрямку центру смт. Казанка.
Прибувши до вказаного місця, а саме - до приміщення магазину «Ритуальні послуги» за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з метою унеможливити подальшу свою ідентифікацію, одягли заздалегідь заготовлені засоби маскування: медичні маски на обличчя та рукавички на руки, після чого, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, шляхом відкриття вхідних дверей з тильної сторони будівлі, які не були зачинені на замикаючий пристрій, проникли всередину приміщення магазину «Ритуальні послуги».
Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що в магазині присутня ОСОБА_10 , з метою відкритого заволодіння чужим майном та грошовими коштами, почали чинити тиск на останню, при цьому, ОСОБА_8 запитував у неї, де знаходяться грошові кошти, на що ОСОБА_10 відповіла, що не знає. Після чого, ОСОБА_7 , залишившись з ОСОБА_10 в одній кімнаті, з метою уникнути можливості перешкоджання їх діям з боку останньої, забрав у неї мобільний телефон та наказав сидіти тихо. В цей час, ОСОБА_8 , шляхом пошкодження замикаючого пристрою на дверях до побутового приміщення магазину, проник до зазначеного приміщення, звідки викрав ноутбук марки Lenovo V580c, відеореєстратор MODEL: DG-6108HD-S, SYSTEM: PAL, POWER: DC 12V 2A та грошові кошти в сумі 120000 гривень, які належали власнику магазину ОСОБА_11 .
Після цього, ОСОБА_8 повернувся з викраденими речами до кімнати, де перебував ОСОБА_7 з потерпілою ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 , з метою уникнення можливості перешкоджання їх діям та подальшого викриття, за допомогою клейкої стрічки, зв`язав руки потерпілій ОСОБА_10 , а шнуром від праски - ноги.
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину, з викраденим майном (ноутбуком марки Lenovo V580c вартістю 4500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень), відеореєстратором вартістю 1788,22 грн та грошовими коштами в сумі 120 000 грн., зникнувши у невідомому напрямку.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викраденим майном розпорядились за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 126288,22 грн. (сто двадцять шість тисяч двісті вісімдесят вісім гривень 22 копійки).

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок скасувати та провадження справі закрити у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину суд дійшов внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що призвели до невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи, і як наслідок до незаконного засудження за вчинення тяжкого злочину до покарання у виді позбавлення волі
Стверджує про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події - автомобіля марки ТОУОТА д.н.з. НОМЕР_1 від 19.04.2020 року з фото таблицею та відеозаписом до нього, оскільки фактично мав місце обшук автомобіля, належного ОСОБА_7 , проте вказану слідчу дію проведено поза судовим контролем та без згоди власника автомобіля.
В ухвалі слідчого судді від 21.04.2020 року, якою надано дозвіл на проведення огляду вказаного транспортного засобу, міститься посилання на наявність передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України підстав, тобто необхідності безпосереднього переслідування та затримання злочинів, однак з показань потерпілих і свідка ОСОБА_12 , злочин, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вчинено близько 14 год. 36 хв. 18 квітня 2020 року за адресою: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 226-Б.
У той же час, згідно протоколів затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх фактично було затримано о 00 хв. 20 хв. 19 квітня 2020 року. При цьому, у протоколах їх затримання в супереч положень ч. 5 ст. 208 КПК України не зазначено конкретні дані, які є підставами для їх затримання. У цих протоколах слідчим зазначено, що такими підставами є: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Будь-яких фактичних даних, які б підтверджували ствердження слідчого про зазначене у пункті 3 ч. 1 ст. 208 КПК, а також джерел їх походження, у зазначених протоколах не зазначено.. На момент фактичного затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , до початку незаконного обшуку автомобіля, внаслідок тих слідчих і процесуальних дій, які було проведено на момент їх фактичного затримання, у розпорядженні слідчого та інших працівників поліції не було фактичних даних про те, що цей злочин вчинено саме ОСОБА_7 та (чи) ОСОБА_8 , їх не застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, ані будь-який очевидець, в тому числі й потерпіла, ані сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події не вказували на те, що саме ці особи щойно вчинили злочин.
З наведених підстав дозвіл слідчого судді на огляд автомобіля та затримання підозрюваних відбулось без передбаченої законом підстави, тому суд був зобов`язаним визнати незаконним затримання, проведенная обушку автомобіля, та, відповідно, всі похідні докази, отримані внаслідок незаконного затримання, а саме: відомості, що містяться у протоколі від 19.04.2020 пред`явлення для впізнання ножа, вилученого з автомобіля; відомості, що містяться у протоколі від 19.04.2020 року про пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 для впізнання ОСОБА_7 ; відомості, що містяться у протоколі від 19.04.2020 року про пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 для впізнання ОСОБА_8 ; відомості, що містяться у протоколі від 19.04.2020 року огляду двох мобільних телефонів марки «Айфон»; відомості, що містяться у протоколі від 26.06.2020 року огляду предметів - двох мобільних телефонів марки «Айфон» та банківської картки «МОНОБАНК»; висновку № 369 від 08.05.2020 року судово-трасологічної експертизи; висновку № 473 від 09.06.2020 року комплексної судової дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи та експертизи дослідження зброї.
Крім цього, результати пред`явлення для впізнання потерпілій ОСОБА_10 ножа, вилученого під час проведення незаконного обшуку автомобіля ОСОБА_7 є недопустимим доказом в силу ч. 1 ст. 86 КПК України оскільки всупереч положенням ч.2 ст. 229 КПК України, вилучений ніж, що пред`являвся для впізнання, мав різкі відмінності у зовнішньому вигляді, а саме на рукоятці, на відміну від інших, мав зображення черепу та схрещених кісток.
Хід пред`явлення для впізнання як ОСОБА_7 (хоча потерпіла його й не впізнала та вказала на іншу особу), так і ОСОБА_8 не відповідали положенням ч. 2 ст. 228 КПК України. В обох випадках перед пред`явленням обвинувачених для впізнання у коридорі слідчий вручав особам, що пред`являються для впізнання, номерки, після чого вони заходили до актової зали, де вже знаходилася потерпіла з номерками в руках, які могли заздалегідь бути відомими потерпілій.
З відеозапису ходу проведення пред`явлення потерпілій для впізнання особи ОСОБА_8 вбачається, що вона впізнала іншу особу, а не ОСОБА_8 , через що слідчий розпочав процедуру впізнання спочатку, що є неприпустимим.
Потерпіла ОСОБА_10 повідомила у суді, є доброю знайомою начальника СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 , а, виходячи із показань допитаної у суді свідка ОСОБА_12 - іще й кумою ОСОБА_14 , у кабінеті якої вона провела майже всю ніч на 19 квітня 2020 року.
На це ж вказує й та обставина, що до його вилучення працівниками поліції під час незаконного обшуку, зокрема протоколі прийняття від неї заяви про кримінальне правопорушення від 18.04.2020 року, потерпіла не вказувала, що особи, які вчинили щодо неї злочин, мали при собі ніж. Хоча природно, що це мало стати одною з найперших деталей, яку потерпіла мала повідомити працівникам поліції під час звернення з відповідною заявою.
Під час судового розгляду обвинувачені заперечували свою причетність до вчиненого злочину, стверджували, що з 04 годині ранку 18 квітня 2020 року до пізнього вечора знаходилися в смт. Казанка, зустрічалися зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , відвідували заправ очну станцію, розташовану в смт. Казанака, однак вони не проникали до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і не здійснювали викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 ..
Зазначені вище ствердження обвинувачених узгоджуються із сукупністю досліджених у суді доказів і фактів і не суперечать жодному з них, крім показань потерпілої ОСОБА_10 , достовірність яких викликає обґрунтовані сумніви.
Так, під час огляду місця події - магазину «Ритуальні послуги» вилучено слід взуття, який з огляду на обстановку, яка існувала на момент огляду, беззаперечно залишений однією з осіб, що вчинили злочин відносно ОСОБА_10 ..
Згідно висновку № 369 від 08.05.2020 судово-трасологічної експертизи, вказаний слід низу підошви взуття розміром 130x102 мм залишений не взуттям, вилученим у підозрюваного ОСОБА_7 та не взуттям, вилученим у підозрюваного ОСОБА_8 .
Під час хоч і незаконного, але ретельного обшуку автомобіля ОСОБА_7 , ані в автомобілі, ані при ОСОБА_7 , ані при ОСОБА_8 , не вилучено викраденого майна.
Під час пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання потерпіла не впізнала його поміж інших осіб, і не тільки не впізнала, але й вказала як на особу, що вчинила злочин, на статиста. Одяг ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якому їх було затримано і пред`явлено для впізнання, істотно відрізняється від одягу, в якому на відеозаписах з камер зовнішнього спостереження з центру зайнятості зафіксовано осіб, які вчинили щодо потерпілої злочин.
Як встановлено з відомостей, отриманих в результаті тимчасового доступу до інформації про з`єднання номерів операторів мобільного зв`язку, якими користувалися ОСОБА_7 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , потерпілого за неправдивим викликом було викликано за допомогою телефону, яким користувався ОСОБА_7 , а не обвинувачені. Оскільки на відміну від ОСОБА_7 , який розмовляє суто російською мовою і без використання слова паразита «цей», з урахуванням показань свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких така манера мовлення належить ОСОБА_7 , є очевидним, що потерпілого за неправдивим викликом визвано не ОСОБА_7 , а іншою особою.
З показань допитаних у суді свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 слідує, що ОСОБА_7 вони зустрічали лише, коли він був разом ОСОБА_8 , і інших осіб з ними не було.
У разі, якщо б обвинувачені у період з 14 год. 36 хв. по 15 год. 05 хв. - 15:10, вчинили злочин щодо потерпілої, вони вочевидь би залишили смт. Казанку безпосередньо після вчинення злочину, а не їздили б в цьому населеному пункті з метою зустрітися зі своїми знайомими, ризикуючи бути встановленими і затриманими.
Як слідує з показань потерпілої ОСОБА_10 у суді, особа, яка залишалася при ній в момент вчинення злочину, на протязі близько 30 хвилин жодного разу не розмовляла по мобільному телефону, у той же час з матеріалів кримінального провадження - відомостей, отриманих в результаті тимчасового доступу до інформації про з`єднання номерів операторів мобільного зв`язку щодо номеру телефону НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 , останній з`єднувався: 18 квітня 2020 року о 14:38:03 з телефоном його дружини номер НОМЕР_3 , розмова тривала 167 секунд-до 14:40:50; 18 квітня 2020 року о 14:41:21 з тим же телефоном його дружини, розмова тривала 61 секунду - до 14:42:22; 18 квітня 2020 року о 15:02:19 з телефоном його брата ОСОБА_7 номер НОМЕР_4 , розмова тривала 17 секунд - до 15:02:36; 18 квітня 2020 року о 15:07:56 з тим же телефоном його брата, розмова тривала 110 секунд-до 15:09:46. Здійснення цих розмов не могла не помітити потерпіла, якщо б поряд з нею під час вчинення злочину знаходився саме ОСОБА_7 .
Інші досліджені у суді докази також не спростовують стверджень обвинувачених про те, що вони не вчиняли інкримінованого їм злочину. Ці докази лише підтверджуються факт вчинення 18 квітня 2020 року злочину щодо потерпілих двома невідомими особами чоловічої статі за обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також ту обставину, що 18 квітня 2020 року обвинувачені вдвох знаходилися в смт. Казанка Миколаївської області, що не заперечується стороною захисту.
Єдиним допустимим (але не достовірним) доказом, який вказує на те, що вказаний злочин могли вчинити саме обвинувачені, є показання потерпілої ОСОБА_10 , однак ці показання з огляду на наведене є вочевидь недостовірними.
Навіть сама та обставина, що під час пред`явлення їй для впізнання ОСОБА_7 , потерпіла не змогла впізнати останнього, а вказала на статиста як на особу, що вчинила щодо неї злочин, що відбувалося наступного дня після вчинення щодо неї злочину, а також обставини її впізнання ОСОБА_8 , не дають суду право стверджувати, що ці показання є настільки вагомими і достовірність яких не викликає обґрунтованих сумнівів, що лише на цих показаннях суд вправі визнати доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм злочині, не порушуючи при цьому приписів ст. 7 КПК України.
При цьому, суд мав врахувати, що зовнішність ОСОБА_7 та його брата ОСОБА_18 , оскільки фото останнього досліджувалося під час судового розгляду, дуже схожі. Також, суд мав врахувати (на це звертала увагу сторона захисту), що за пропозицію сторони захисту у судовому засідання потерпіла показала як особа, яка вчинила відносно неї злочин, тримала у руках ніж, вилучений в автомобілі ОСОБА_7 .
ОСОБА_10 показала, що ця особа тримала ніж за вістря ножа між пальців обох рук, складених «хатинкою», що є дуже дивним, але пояснює мету з якою потерпіла відповіла таким чином. Якщо б та особа тримала вказаний ніж таким чином, як його тримають як правило (за рукоятку), то вона не могла б бачити зображення кісток і черепу на рукоятці цього ножа, а відповідно повідомити їх у своїх показаннях 19 квітня 2020 року під час її допиту.
До оцінки зазначених вище обставин і доказів суд поставився без застосування приписів КПК України щодо належної оцінки доказів, виходячи з того, що із самого початку через особисті родинні відносини із одним із заступників прокурора Капітанської місцевої прокуратури, прокурори відділення якої підтримували обвинувачення у цій справі, він був упередженим, знаходячись під впливом свого чоловіка - прокурора, з приводу чого стороною захисту під час судового розгляду подавалася заява про відвід судді, у задоволенні якої, було відмовлено безпідставно.
Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається зі змісту вироку, місцевий суд у повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України навів докази, на яких ґрунтуються його висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Такі докази суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. При цьому у мотивувальній частині вироку суд виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчиненого злочину,його наслідки. В ході перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, а також письмові докази у кримінальному провадженні були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, їм надано відповідну правову оцінку у їх взаємозв`язку, що відображено у вироку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України не визнавали, посилаючись на те, що, хоча і перебували 18.04.2020 року у смт. Казанка, Казанківського району Миколаївської області по власних справах, однак пограбування магазину ритуальних послуг не вчиняли, перебували в іншому місці.
Ретельно перевіривши аналогічні доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ґрунтується на досліджених судом у відповідності до вимог КПК доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку.
Зокрема суд, обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку послідовні показання потерпілої ОСОБА_10 про те, що 18.04.2020 року в магазині ритуальних послуг, який належить ОСОБА_11 та в якому вона періодично працює, саме ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 .
Потерпіла достатньо детально та повно описала події, що відбувались в приміщенні магазину того дня а показала, що саме ОСОБА_19 зайшов та запитав чи вона одна у приміщенні, на що вона відповіла, що сама. Первак ОСОБА_21 зайшов до кімнати, де вона працювала, а за ним зайшов другий хлопець (Кондель) та почав, погрожуючи, запитувати у неї де гроші і картка. Злякавшись, вона відповіла, що не знає. Первак ОСОБА_21 приніс їй стілець, велів, щоб сіла, і запитував, де гроші, на що вона сказала, що не знає. В цей час ОСОБА_22 хтось зателефонував, він запитав у нього де гроші, перепитавши, «біля дивану», на що отримав відповідь. Потім ОСОБА_22 у неї запитав, де знаходиться диван, на що вона відповіла, що не знає, бо працює тільки в одній кімнаті. Первак ОСОБА_21 весь час перебував біля неї, тримаючи у руці розкладний ніж, який був чорного кольору з білими вставками з малюнком у вигляді черепу. В цей час ОСОБА_22 вибивав двері, до житлової кімнати ОСОБА_23 . Доки Кондель шукав гроші, ОСОБА_19 знаходився біля неї, забрав у неї телефон, вимкнувши його. Через хвилин 20 Кондель зайшов до кімнати, де знаходились вона та ОСОБА_24 , у руках тримаючи червону сумку, схожу на ту, в якій носять ноутбук, ще у нього в руці було щось металеве, а з кишень виглядали купюри грошей. Кондель сказав, що знайшов небагато грошей. Після чого ОСОБА_24 зав`язав їй руки клейкою стрічкою, а Кондель - ноги шнуром від праски, при цьому останній поплескав її по нозі та сказав, щоб дякувала, що вони їй не заподіяли шкоди. Речі, якими її зв`язували, вони взяли у магазині. Коли ОСОБА_24 зв`язував їй руки, клейку стрічку не перерізав, використавши всю. Після того, як її зв`язали, залишили у магазині та пішли геть. Також ОСОБА_10 детально описала одяг злочинів.
Під час пограбування магазину відносно неї фізичне насильство не застосовували, за виключенням зв`язування, від чого мала невеликі синці, але погрози у вигляді висловлювання про наявність у неї дітей, були. У неї нічого не забрали. Коли ОСОБА_24 і ОСОБА_22 пішли з магазину, вона вивільнилась, відразу ж зателефонувала ОСОБА_11 та до поліції, а саме начальнику слідчого відділу Казанківського відділення Новобузького ВП ГУНП, так як добре її знає. Через деякий час після злочину до неї додому приїжджала жінка ОСОБА_25 та просила, написати заяву, про відсутність претензій до обвинувачених, на що вона відмовила.
Згідно висновку експерта № 61/24 від 04.05.2020 року, у ОСОБА_10 виявлено: забій обох передпліч, лівої гомілки без порушення руху, що утворились від дії не виключно 18.04.2020 року внаслідок зв`язування клейкою стрічкою. Наявні тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.п.52,53 т.4).
Потерпіла з впевненістю впізнала ОСОБА_26 та ОСОБА_27 під час судового розгляду, а ОСОБА_8 й відразу під час пред`явлення їй осіб на досудовому розслідуванні (а.п.191-193 т.2). Зазначила, що впізнала злочинців по тій частині обличчя, яка була не закрита маскою, голосу, одягу, рухам.
При цьому показала суду, що ОСОБА_22 вона впізнала одразу, а ОСОБА_25 спочатку не впізнала, хоча після цієї слідчої дії, повідомила що помилилась через те, що цілу ніч не спала, даючи показання у відділі поліції, перехвилювалась, втомилась.
В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_10 впізнала ніж, вилучений в автомобілі ОСОБА_7 як той, що тримав в руці ОСОБА_19 в ході пограбування магазину, про зафіксовано у протоколі від 19.04.2020 року (а.п.55-61 т.2).
Отже доводи захисту про те, що злочин вчинено іншими особами, суд обґрунтовано відхилив, оскільки таке твердження повністю спростовано послідовними показаннями потерпілої, достовірність яких не викликає жодних сумнівів.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги показання потерпілої у відповідності до положень глави 4 КПК України, є самостійним джерелом доказів та повністю узгоджуються з іншими доказами, зібраними у провадженні.
Потерпіла не була знайома раніше з ОСОБА_7 та ОСОБА_28 , підстав для їх обмови бо іншої заінтересованості у справі, судом не встановлено.
В апеляційній скарзі не наведено жодної передбаченої законом підстави, з якої показання потерпілої є недопустимим доказом, неправдивими або недостовірними, тобто такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Показання потерпілої повністю узгоджуються з іншими доказами зібраними у провадженні і не суперечать жодному з них.
Насамперед, ці показання повністю узгоджуються зі змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2020 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_10 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, о 16 годині 30 хвилин повідомила про те, що 18.04.2020 року в період часу з 14:20 до 15:20 невідомі особи, шляхом вільного доступу проникли до приміщення розташованого в АДРЕСА_4 , де заволоділи грошовими коштами, які належать ОСОБА_11 , зв`язавши її клейким скотчем, а ноги шнуром від праски (а.п.139 т.2).
Доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла не повідомила в заяві про наявність у одного зі злочинів ножа , що ставить під сумнів достовірність цього факту, є безпідставними, оскільки рапортом старшого інспектора-чергового Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Топчого від 18.04.2020 року, зафіксовано, що о 16:21 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.04.2020 року за адресою: смт Казанка вулиця Миру,226-Б з магазину «Ритуальні послуги», 20-30 хвилин тому вкрали 120000 гривень. Заявник ОСОБА_11 . Зведення № 109 від 18.04.2020 року. 18.04.2020 року, о 16:21 із заявою звернулась мешканка смт Казанка, продавець магазину «Ритуальні послуги» ОСОБА_29 ,1994 року народження, що 18 квітня в смт Казанка по вулиці Миру,226-Б двоє невідомих зайшли до приміщення магазину «Ритуальні послуги», де, погрожуючи предметом схожим на ніж, прив`язали її до стільця скотчем жовтого кольору та відкривши касу заволоділи грошовими коштами в сумі близько 120000 гривень. Обидва були у масках та рукавицях. Люди зайшли через двері, які вибили. Прикмети: два хлопця у масках (медична та чорна) перший - сірі штани, кофта, чорна шапка. Другий - чорна кофта спортивна, штани спортивні, кросівки чорні. Куди направлялись особи заявниці не відомо, так як у той момент знаходилась зв`язана і не бачила. Зазначена подія зареєстрована в ЄО за № 780 о 16:21 18.04.2020 року(а.п.140,141 т.2).
Отже повідомлені поліції ОСОБА_10 обставини вчинення злочину повністю узгоджуються з її показаннями, даними в суді.
Безпосередньо після вчинення злочину потерпіла розповіла про обставини його вчинення власнику магазину ОСОБА_11 , який в суді підтвердив вказані обставини.
З показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що він є фізичною особою-підприємцем та має свій магазин ритуальних послуг.
В день пограбування його під вигаданим приводам замовлення по телефону труни до с. Троїцько-Сафоново Казанківського району Миколаївської області виманили з магазину. На його думку, це міг бути ОСОБА_30 , який напередодні пограбування працював в нього магазині та заходив до кімнати в той час, коли він рахував гроші, отже бачив місце схову виручки.
Коли він разом із ОСОБА_12 приїхали з труною до с. Троїцько-Сафоново, то виявилось, що телефонний дзвінок був ложним, в селі ніхто не помирав та труну не замовляв. По дорозі назад йому зателефонувала ОСОБА_10 , яка залишилась працювати у магазині на час його відсутності та повідомила про пограбування магазину двома чоловіками. Повернувшись до магазину, виявив там безлад, відкритий диван, зникнення грошей у схованці, порожню коробку, у якій він зберігав гроші дрібними купюрами, зникнення відеореєстратора та ноутбука. По приїзду працівників поліції повідомив номер телефону, з якого йому телефонував невідомий чоловік, що робив на замовлення труни та відтворив запис цієї розмови, надавши його працівникам поліції для огляду та прослуховування. ОСОБА_12 по голову впізнала особу і сказала, що це «Первак». Після скоєння даного злочину до нього підходила жінка ОСОБА_25 та просила, щоб він написав заяву про відсутність претензій до її чоловіка, на що він погодився за умови, що йому все викрадене повернуть. Але йому ніхто нічого не повернув.
Аналогічні показання дала суду свідок ОСОБА_12 .
Відповідно до протоколу огляду предмета від 01.05.2020 року та фото таблиці до нього оглянуто мобільний телефон «Samsung», який добровільно надав ОСОБА_11 та вказав, що з номеру НОМЕР_5 йому було здійснено дзвінок та замовлено гроб перед вчиненням злочину; відтворивши аудіозаписи з номеру НОМЕР_5 , 14:22 0:17 с., 13:46 1:40 с., 13:28- 1:18 с., 13:23 0:50 с., 13:02- 1:05 с., 9:57- 1:14 с., в судовому засіданні, встановлено, що з ОСОБА_11 розмовляла особа чоловічої статі, українською мовою, допускаючи в ній русизми та слова-паразити. На записах мова, голос та тембр голосу особи змінювався, так на записах 9:57, 13:46, він низький, здебільшого здійснювалось спілкування українською мовою, допускалось словопаразит «цей»; на записах 14:22, 13:46, 13:28 у співрозмовника допускається більше русизмів, відсутнє слово «цей», тембр голосу високий (а.п.195-200 т.2).
В ході досудового розслідуванні встановлено, що номером мобільного телефону НОМЕР_6 , користувався ОСОБА_7 та цей абонентський номер перебуваючи в смт Казанка, здійснював вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_11 . Крім того встановлено, що цей абонентський номер мав вихідні та вхідні дзвінки з номером НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_7 , починаючи з 04:58:13 по 15:17:18. Також встановлено, що цей абонентський номер мав вихідні та вхідні дзвінки з номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , починаючи з 09:59:20 по 15:38:58, та з номером НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_7 , починаючи з 15:59:20 по 16:15:05.( а.п.60-176 т.3).

Протоколом огляду місця події від 18.04.2020 року з фото таблицею зафіксовано огляд місця вчинення злочину з дозволу та за участю власника ОСОБА_11 та понятих, під час якого виявлено порушення порядку речей, безлад у приміщенні, пусту коробку, де зберігались гроші дрібними купюрами, пошкодження дверей; вилучено речі які могли зберегти сліди злочину, зняті відбитки пальців та сліди взуття (а.п.142,146-156 т.2).
Потерпілим ОСОБА_11 підтверджена належність та ідентифікуючі ознаки викраденого майна (а.п. 161-164 т.2), вартість якого встановлена висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 2192 від 13.07.2020 року (а.п.76-82 т.3).
В ході огляду автомобіля «Toyota Camry» 2.0 державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, яким користувався ОСОБА_7 , проведеного 19.04.2020 року та санкціонованого21.04.2020 року слідчим суддею ( а.п.51-52 т.2), виявлено та вилучено ніж розкладний чорного кольору із зображенням черепу на рукоятці в чохлі чорного кольору, який згодом впізнала потерпіла як той, що тримав в руці один із злочинів (том 2 а.п.); грошові кошти в сумі 1233 гривні (купюрами по 200 грн. в кількості 6 штук та 33 грн.(купюрами номіналом по 20 грн.,10 грн.,1грн.); мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору зі слідами пошкодження на екрані, банківські карти «Reiffeisen BANK AVAL, одної картки «Monobank»; маски для обличчя чорного кольору; двох мобільних телефонів марки «Айфон», один з яких має пошкодження екрану
Доводи захисника про незаконність огляду транспортного засобу через відсутність правових підстав, оскільки не мало місце безпосереднє переслідування осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними, навівши у вироку докладі мотиви, з якими погоджується й колегія суддів.
Зокрема суд вірно вказав, що огляд транспортного засобу був проведений, після зупинення його вніч з 18.04 на 19.04.2020 року біля залізничного переїзду в с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, у зв`язку з переслідуванням осіб, які 18.04.2020 року вчинили грабіж магазину «Ритуальні послуги» і на прикмети яких вказала потерпіла ОСОБА_10 .
Отже, зазначені слідчі дії проводилися одразу після вчинення кримінального правопорушення, як виняток, передбачений ч. 3 ст.233 КПК України, для невідкладних випадків.
В подальшому, у строк, передбачений ст.233 КПК Україн слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на такий огляд, який задовольнив клопотання, надавши дозвіл на проведення такої слідчої (розшукової) дії.
Посилання сторони захисту на те, що проникнення до автомобіля відбулось не у зв`язку з переслідуванням підозрюваних осіб, є безпідставним.
Як убачається з протоколу огляду місця події від 18 квітня 2020 року -автомобіля ТОУОТА Саmrу 2.0 GL16VI д.н.з. НОМЕР_1 , єдиною метою цієї слідчої дії було безпосереднє переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, що здійснювалось у формі відшукання речей, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду.
Отже, цей огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з приписами ч. 2 ст.234 КПК України проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.
Виходячи з викладеного, за наявності ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду, автомобіля, у якому були виявлені, та з якого були вилучені об`єкти, які мали причетність до вчиненого кримінального правопорушення, з метою переслідування підозрюваних осіб, протокол огляду від 19.04.2020 року, проведений за правилами обшуку у невідкладному випадку є допустимим доказом, а докази отримані за його результатами є також допустимими.
Суд об`єктивно оцінив критично й доводи захисту про недопустимість як доказу, протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 ножа до впізнання від 19.04.2020 року та законності здобуття ножа органом досудового розслідування.
Зі змісту протоколу пред`явлення речей до впізнання не вбачається порушень такого проведення, оскільки у потерпілої ОСОБА_10 спочатку було з`ясовано, чи може вона впізнати річ, а також опитано про ознаки цієї речі та обставини, при яких вона її бачила. ОСОБА_10 на запитання слідчого, повідомила, що зможе впізнати ніж за його формою, кольором та малюнком білого кольору на ручці у вигляді кісток та черепа, та в подальшому впізнала ніж під номером 3.
Викладене не дає підстав для сумніву у правильності та законності проведення цієї слідчої дії , а тому зазначений доказ, як обґрунтовано встановив суд, є допустимим.
Суд критично поставився до позиції сторони захисту на те, що вказаний об`єкт (ніж) був підкинутий обвинуваченому ОСОБА_7 працівниками поліції до проведення огляду автомобіля, оскільки таке твердження є голослівним.
Потерпіла ще до затримання ОСОБА_7 детально описала ніж, який тримав у руці один із злочинів, з окрема з телефонного повідомлення останньої, яке зафіксоване в рапорті старшого інспектора-чергового Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Топчого, від 18.04.2020 року, о 16:21, вбачається, що ОСОБА_10 заявляла про двох невідомих осіб, які, зайшовши до приміщення магазину «Ритуальні послуги», погрожуючи предметом схожим на ніж, прив`язали її до стільця скотчем жовтого кольору та, відкривши касу, заволоділи грошовими коштами в сумі близько 120000 гривень (а.п.140,141 т.2).
Ніж було виявлено у курці ОСОБА_7 , про належність якої спочатку слідчому було невідомо, підтверджує показання потерпілої ОСОБА_10 , що саме ОСОБА_7 , тримаючи ножа у руках під час пограбування його демонстрував останній.
Зміст протоколу огляду технічного засобу фіксації - цифрової відеокамери SONY DSC-Н300, яка була застосована в ході огляду місця події від 18.04.2020 року під час огляду АЗС «Кворум», проведеного у присутності потерпілої ОСОБА_10 також чітко підтверджує її покази про те, що ніж мала при собі особа, яка вийшла з автомобіля на АЗС першою. В судовому засіданні, з пояснень самих обвинувачених та переглянутого відеозапису, було встановлено, що цією особою був ОСОБА_7 .
Відсутність, за висновком експерта № 415 від 22.05.2020 року ( а.п.26-31 т.4), на вилученому при огляді автомобіля 18.04.2020 року, ножі папілярних візерунків підтверджується також поясненням потерпілої ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 , тримав ножа в руках, на яких були одягнені рукавички.
Отже версія сторони захисту про те, що ніж міг бути підкинутий поліцейськими ОСОБА_7 , з метою оговорити останнього, є неспроможною.
Доводи захисника про те, що на місце злочину, вилучені сліди підошви взуття не збігаються зі слідами взуття, яке було на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при затриманні є неприйнятними, оскільки як встановлено під час дослідження доказів, злочинці переодягнулись після вчинення злочину та бути затримані в іншому одязі. Сам по собі висновок експерта по слідам взуття не спростовує обвинувачення, оскільки інші докази беззаперечно вказують на перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в приміщенні магазину ритуальних послуг.
Визнавши допустимими як докази протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 до впізнання осіб, проведених 19.04.2020 року, суд навів у вироку докладні мотиви в обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується і колегія суддів.
Зокрема суд встановив, що пред`явлення до впізнання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 проводилося на наступний день після вчинення кримінального правопорушення.
Як видно зі змісту протоколів, потерпіла, перед пред`явлення їй до впізнання осіб, повідомляла, що зможе впізнати особу, яка вчинила злочин 18.04.2020 року. Крім того, як видно з відеофіксації вказаних слідчих дій, загальний вигляд осіб, які пред`являлися для впізнання, не мають різких відмінностей у віці та зовнішності.
При перегляді відеофіксації пред`явлення до впізнання осіб, серед яких був ОСОБА_8 , встановлено наявність технічної перерви, під час якої відеозапис був зупинений, при цьому усі учасники цієї слідчої дії перебували в тому ж приміщенні, що й до перерви. На запитання суду обвинуваченому ОСОБА_8 про те, чи підказували працівники поліції потерпілій ОСОБА_10 , на яку особу їй необхідно вказати, як на грабіжника, в період перерви, не фіксованої технічними засобами, останній чіткої відповіді не надав. Разом з тим, з протоколу цієї слідчої дії, проведеної також у присутності захисника ОСОБА_31 , вбачається, що зауважень щодо порядку та змісту її проведення у жодного з учасників не було.
Посилання захисника на те, що роздавши номерки статистам та підозрюваному, слідчий тим самим самостійно визначив їх місце, чим підказав потерпілій особу, яка підлягає впізнанню, спростовується даними відеозаписів, з яких вбачається, що слідчий, відповідно до вимог ч.2 ст. 228, КПК України пропонував підозрюваним зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються до впізнання за їх бажанням.
Крім того, той факт, що потерпіла ОСОБА_10 під час впізнання за участю підозрюваного ОСОБА_8 , довгий час вагалась, звертаючи, в першу чергу увагу на одяг осіб, які були в капюшонах, впізнавши при цьому останнього, вказує на те, що впливу на неї поліцейських, з метою оговору затриманих ними осіб, не було.
Також, та обставина, що ОСОБА_10 , за її поясненнями, не знаючи особисто ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 , після проведення з нею слідчої дії по впізнанню за участю підозрюваного ОСОБА_7 повідомила, що помилилась, а в подальшому ствердно, під присягою в судовому засідання, на неодноразові запитання учасників судового процесу послідовно вказувала на те, що особами, які здійснили грабіж в магазині «Ритуальні послуги» були обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у сукупності з іншими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, не залишає сумнівів у правдивості таких її показань.
Виявлена під час судового розгляду відмінність показань потерпілої про те, хто з нападників та яким чином її зв`язував з формулюванням обвинувачення, не є підставою для визнання показань потерпілої недопустимим доказом, оскільки кардинально не впливає на вирішення питання причетності вказаних осіб до вчиненого злочину.
Таким чином, посилання захисника на незаконність та недопустимість, як доказів протоколів пред`явлення до впізнання осіб, проведених за участю підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обґрунтовано визнано судом безпідставними.
Захисник ОСОБА_9 під час судового розгляду наполягав на незаконності затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначивши, що в протоколах затримання відсутнє посилання на підстави такого затримання, а аналіз здобутих, станом на 00:20 19.04.2020 року доказів, не давали підстав підозрювати обвинувачених у вчиненні пограбування магазину «Ритуальні послуги».
Аналогічні доводи захисних виклав і в апеляційній скарзі.
Колегія суддів відхиляє вказані доводи та погоджується з висновком суду першої інстанції про їх безпідставність.
Зокрема, як вірно встановив суд, відповідно до вимог п.2 ч.1, ч. 4, 5 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках , якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, ОСОБА_7 19.04.2020 року був затриманий слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_32 , в порядку ст.208 КПК України о 01:20 хвилин (час затримання уточнений постановою слідчого ОСОБА_33 від 09.07.2020 року, на 00:20 ( а.п.87 т.4) на станції Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а саме у тому, що 18.04.2020 року приблизно о 14:36 він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, шляхом відкриття вхідних дверей, проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_4 , перебуваючи в якому, за допомогою клейкої стрічки, зв`язали руки потерпілій ОСОБА_34 та заволоділи ноутбуком, чорного кольору та грошовими коштами в сумі 120000 гривень, які належали власнику магазину потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном зникли у невідомому напрямку. Протокол затримання містить посилання на підставу затримання, а саме виділений шрифтом текст «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин» Як видно з протоколу він складений о 04:20 19.04.2020 року, у присутності самого затриманого ОСОБА_7 , який відмовився ставити в ньому свій підпис, його захисника, понятих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 (а.п.175,176 т.2).
Аналогічним чином складений о 06:20 слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_32 протокол затримання ОСОБА_8 , де місцем затримання вказана станція Новополтавка Новобузького району Миколаївської області. Зазначено, що останній затриманий фактично о 00:20 хвилин 19.04.2020 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Підстава затримання виділений шрифт тексту «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». Як зазначено в протоколі, він складений, у присутності самого затриманого ОСОБА_8 , який відмовився ставити в ньому свій підпис, його захисника, понятих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 (а.п.177-178).
Аналізуючи посилання захисника, суд також встановив, що станом на 19.04.2020 року 00:20 хвилин (час фактичного затримання обвинувачених) були проведені такі слідчі (розшукові) дії та встановлені обставини: отримано повідомлення від потерпілої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення, з описом осіб, що його вчинили; проведено огляд місця події магазину «Ритуальні послуги»; проведено огляд місця події АЗС «Кворум», в ході якого переглянуто відео з камер спостереження, які зафіксували осіб, які б могли бути причетні до кримінального правопорушення та авто, в якому вони перебували; проведено огляд предмета мобільного телефона, що був у користуванні ОСОБА_37 .
Перевірити, чи допитувались слідчим в цей період потерпілі ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , як свідок ОСОБА_40 , суд не мав можливості, оскільки такі докази, виходячи з принципу безпосередності судового розгляду, для суду є неприйнятними. Разом з тим, як видно з пояснень потерпілих, що підтверджено також показаннями свідка ОСОБА_41 , усі вони знаходились у райвідділі в ніч з 18 на 19 квітня 2020 року майже до ранку в різних кабінетах, даючи показання.
Крім того, при відтворенні ОСОБА_42 аудіозаписів розмов з особою, яка зробила йому фальшиве замовлення, було встановлено, що голос замовника схожий на голоси «Перваків», що значно звузило коло пошуку, а з урахуванням опису потерпілою ОСОБА_43 нападників та відео з АЗС «Кворум» у органів досудового розслідування мались достатні підстави підозрювати ОСОБА_24 та ОСОБА_22 у пограбуванні магазину, що вказує на законність підстав їх затримання.
Отже, дослідивши кожен доказ окремо, а сукупність доказів у взаємозв`язку, зокрема однозначні, послідовні та незмінні показання потерпілої ОСОБА_10 щодо вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , узгоджені з іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом, як-то виявлення в автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 , ножа, що впізнала потерпіла ОСОБА_10 , як предмета, який мав при собі один з грабіжників під час вчинення злочину; характер дій обвинувачених, їх місцезнаходження, зафіксоване мобільним оператором ПРАТ «Київстар», в період часу з 14:30 по 15:30 18.04.2020 року; неможливість обвинуваченими чітко сформулювати мету одноденної поїздки з м. Одеса в смт Казанка Миколаївської області; відсутність конкретних пояснень та доказів про місце їх перебування після 14:30 18.04.2020 року; хаотичне пересування та місцезнаходження після часу, на який потерпілі вказали, як на час вчинення злочину, зафіксоване мобільним оператором ПРАТ «Київстар»; їх поведінка, зафіксована на камерах відеоспостереження на АЗС «Кворум»; те що статура, форма та колір одягу, в якому були особи, що проходили о 14:37 18.04.2020 року, біля Казанківського районного центру зайнятості та зафіксовані на камерами відеоспостереження, без виключення, схожа з описом, повідомленим потерпілою ОСОБА_10 в судовому засіданні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ці докази доводять винуватість ОСОБА_44 та ОСОБА_45 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК за який їх засуджено та спростовують версію захисту про вчинення злочину іншими особами.
Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції злочинні дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.3 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Підстав для закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про заінтересованість слідчого та незаконність складу суду є голослівними, не обґрунтованими будь-якими об`єктивними доказами та відомостями, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.
При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, відомості про особи винних, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання та обґрунтовано призначив їм покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Істотних порушень КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.01.2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженими в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 24.06.2021 року ОСОБА_5 .