Справа № 453/116/21
№ провадження 1-кп/453/47/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 14 грудня 2020 року, приблизно о 18 годині, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел, який виник під час конфлікту, на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно наніс останній один удар своєю лобною ділянкою голови в область чола. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_4 , 31 грудня 2020 року, приблизно о 20 годині, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел, який виник під час конфлікту, на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно наніс останній один удар ступнею правої ноги в область лівої гомілки та один удар кулаком лівої руки в область обличчя. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 14 грудня 2020 року, приблизно о 18 годині, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс останній один удар своєю лобною ділянкою голови в область чола.

Крім того, він, 31 грудня 2020 року, приблизно о 20 годині, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс останній один удар ступнею правої ноги в область лівої гомілки та один удар кулаком лівої руки в область обличчя.

Просить суворо не карати, щиро розкаюється у скоєному. Заявлений цивільний позов визнає частково на суму 1000 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, який вину визнав повністю а цивільний позов частково, заслухавши думку потерпілої ОСОБА_5 з приводу призначення судом покарання ОСОБА_4 та задоволення позову у повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального проступку при обставинах, викладеному в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив декілька тотожних кримінальних проступків, а відтак, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 125 КК України є вірною за всіма епізодами, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставин, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_7 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває, раніше не судимого, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному проступу. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, має на утриманні троє малолітніх дітей та частково визнав заявлений цивільний позов.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у вигляді громадських робіт на певний строк.

Крім того, заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30000 гривень завданої завданої моральної шкоди підлягає до задоволення частково на суму 10 000 гривень, оскільки ОСОБА_4 заподіяв своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження, як наслідок остання перенесла значні моральні страждання, що виразились в болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і в подальшому при лікуванні та реабілітації.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського районного суду ОСОБА_1
Львівської області