У Х В А Л А
18.03.2021 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка подання Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, інваліда другої групи загального захворювання, засудженої вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року за ч.2 ст.303, ст.75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки,
ВСТАНОВИВ :
Старший інспектор Жмеринського МРВ з питань пробації ОСОБА_4 27.05.2020 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим поданням про звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, посилаючись на обставини закінчення встановленого останній вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року випробувального терміну, виконання нею покладених судом обов`язків, належного реагування ОСОБА_5 на профілактичні бесіди, а також невчинення засудженою адміністративних правопорушень. Додатково зауважив, що згідно відомостей інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Вінницькій області та даними єдиного Державного реєстру судових рішень на розгляді Залізничного районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження №462/2038/19 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України, проте, до часу звернення з цим поданням до суду вказане кримінальне провадження Залізничним районним судом м.Львова не розглянуто
Розгдяд даного подання призначався неодноразово, проте, не відбувся у зв`язку з неявкою за викликом в судове засідання учасників провадження, передусім засудженої ОСОБА_5 та клопотаннями останньої про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням реабілітації.
В судовому засіданні наразі прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення подання органу пробації, вважаючи його обґрунтованим.
Представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримав.
Засуджена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 також підтримали подання та просили його задоволити.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши представлені матеріали, суд доходить наступного.
Згідно п.9 ч.1 ст.537 КПК України питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку має право вирішувати суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу.
Відповідно положень ч.1, п.3 ч.2, ч.5 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. У разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема, пунктом 9 частини першої статті 537 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Відповідно до вимог ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
У відповідності до положень ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Так, оглядом в судовому засіданні матеріалів особової справи №45/20189 встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року за ч.2 ст.303, ст.75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки; за ст.76 КК України на неї покладені такі обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішуючи дане подання, заявлене повноважним органом виконання покарання та розгляд якого з огляду на вказану адресу проживання засудженої належить до територіальної юрисдикції Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, в судовому засіданні з`ясовано, що на час його розгляду встановлений ОСОБА_5 вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року іспитовий строк терміном два роки звільнення від відбування призначеного покарання минув. Упродовж вказаного періоду випробування засуджена ОСОБА_5 не скоювала адміністративних правопорушень та виконала покладені на неї обов`язки, стосовно неї органом пробації не виносилось письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також відсутні відомості щодо ухвалення відносно неї іншого обвинувального вироку суд, який набув законної сили, що підтверджується довідкою ОСК МВС України від 02.06.2020 року (а.с.13-14) та іншими матеріалами його особової справи.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України в теперішній час знаходяться на розгляді компетентного суду.
Обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 після останнього її засудження наразі не ухвалювалося.
Відповідно до вимог ч.1 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК особа вважається невинуватою, доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду
Згідно висновків, що викладені у рішенні Конституційного Суду України від 27.10.1999 року в справі №1-15/99, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність; особа не несе кримінальної відповідальності до тих пір, поки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі "Фатуллаєв проти Азербайджану" зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка "обвинувачується у кримінальному злочині", є винною до того, як це доведено в законному порядку.
Згідно вимог ст.17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Наведені обставини становлять на думку суду сукупність визначених законом підстав звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, а відтак подання уповноваженого органу пробації підлягає до задоволення судом.
Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.165 КВК України, ст.78 КК України, суд
УХВАЛИВ :
Подання задоволити.
Звільнити засуджену ОСОБА_5 від призначеного їй вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року покарання у виді чотирьох років позбавлення волі (справа №760/1216/18-к, провадження 1-кп/760/4722/18).
Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1