Справа № 308/6249/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2021 року за № 0000272, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, підозрюваної
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 14.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 України, , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У клопотанні зазначено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21 серпня 1998 року (далі Інструкція № 662 від 21 серпня 1998 року), тобто діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання бойових припасів привласнила знайдені 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб придбала бойові припаси.
У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто
діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне носіння бойових припасів здійснила переміщення з невстановленого місця до місця збуту бойових припасів громадянину ОСОБА_8 , а саме до села Ляхівці, на відстані 300 метрів від знаку при в`їзді в село, безпосередньо при собі, а саме в полімерних пакетах, 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб носила бойові припаси.
Окрім цього, у період з невстановленого часу по 20 годину 13 хвилин 18 травня 2021 року, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне зберігання бойових припасів, забезпечувала перебування у невстановленому органом досудового розслідуванні місці 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб зберігала бойові припаси.
Окрім цього, 18 травня 2021 року уповноваженими особами відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови процесуального прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18 травня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки вогнепальної зброї та боєприпасів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із затриманням особи.
У ході проведення вищевказаної оперативної закупки 18 травня 2021 року близько 20 години 13 хвилин, перебуваючи за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, село Ляхівці, на відстані 300 метрів від знаку при в`їзді в село, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, обіг яких обмежений на території України, отримала від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередньо отримавши грошові кошти в сумі 600,00 гривень, як оплату за обумовлені боєприпаси, після чого, передала останньому 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., тобто діючи без передбаченого законом дозволу, збула бойові припаси.
Вісімнадцятого травня 2021 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, про що було складено відповідний протокол.
Дев`ятнадцятого травня 2021 року о 17 годині 50 хвилин підозрюваній ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені нею кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.05.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.05.2021; протоколом освідування від 18.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.05.2021; постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів.
Слідчий у клопотанні також зазначив, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрювана ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати, або
спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення істини по кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З огляду на викладене слідчий просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити та обрати підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості. Зауважив, що ризики заявлені слідчим у клопотанні не обґрунтовані. Підозрювана визнала свою вину, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків. Окрім цього ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків. Додав, що прокуром не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам.
Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, просила суд у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000272 за ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2021, що підтверджується витягом з відповідного реєстру від 20.05.2021 року.
Вісімнадцятого травня 2021 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, про що було складено відповідний протокол.
Дев`ятнадцятого травня 2021 року о 17 годині 50 хвилин підозрюваній ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів.
Обставини кримінального правопорушення та причетність громадянки ОСОБА_5 до даного кримінального правопорушення підтверджується відомостями, що містяться в доданих до матеріалів клопотання протоколах слідчих дій.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу із передбачених ст 176 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а тому зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Окрім цього, слідчий суддя вважає доведеним ризик можливого вчинення підозрюваною іншого правопорушення, з огляду на наявні у матеріалах клопотання відомості щодо притягнення останньої до відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі у сфері незаконного обігу зброї, бойових припасів та вибухових речовин.
Разом з цим, слідчий суддя, беручи до уваги конкретні обставини досудового розслідування, вважає, що інші ризики заявлені стороною обвинувачення не зайшли свого підтвердження у процесі розгляду клопотання.
Оцінюючи матеріали, які характеризують підозрювану ОСОБА_5 , слідчий суддя констатує, що остання вважається такою, що не має судимості, непрацююча, з середньою спеціальною освітою, незаміжня, від виконання обов`язків підозрюваної, передбачених КПК України, не ухиляється, спроб перешкоджати досудовому розслідуванню не вчиняла, має постійне місце проживання, є вдовою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання
запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини

першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Водночас слідчий суддя констатує, що у ході розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що встановлені під час розгляду обставини є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірним, та таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні не є дійсною, та сприймає, як доречним (слушним) застосування в цей час запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваної, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим слідчим суддею ризикам та забезпечити виконання нею покладених процесуальних обов`язків.
Враховуючи всі обставини, встановлені слідчим суддею при розгляді даного клопотання, та недоведеність стороною обвинувачення, що застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим в судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, застосувавши відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, що, на думку слідчого судді, є достатньою мірою щоб запобігти доведеним в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181,183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, а саме до 15 липня 2021 року включно, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 10 год. 00 хв. 25 травня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1