Справа № 308/5890/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.05.2021 о 15:07 надійшло повідомлення від ст. оперуповноваженого про те, що в м.Ужгороді, вул.Волошина, в ТЦ "Едельвейс" у гр. ОСОБА_5 виявлено невідомі речовини рослинного та кристалічного походження, зовні схожі на наркотичні. У ході огляду місця події від 05.05.2021 в м. Ужгороді, вул. Волошина,26, в ТЦ «Едельвейс» гр. ОСОБА_5 добровільно надав картонну коробку з №5489, всередині якої знаходились: 1 полімерний пакет із вмістом речовини рослинного походження, який упаковано в спец, пакет НПУ SUD 3006785; 1 зіп-пакет з порошкоподібною речовиною, 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною синього кольору, 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною зеленого кольору, упаковані в спец, пакет НПУ SUD3006783.

У ході огляду місця події від 05.05.2021 в м.Ужгороді, вул. Гагаріна 10а, в службовому кабінеті №13А, ОСОБА_5 добровільно надав мобільний телефон марки «Iphone» 5S (Model А1533) НОМЕР_1 золотистого кольору, який в подальшому вилучено та упаковано в спец, пакет НПУ ГСУ «INZ1044091».

Враховуючи, що вищевказаний телефон міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або інформація, яка міститься в ньому, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, на даний час органом досудового розслідування при встановленні всіх обставин справи не проведено жодної із необхідних судових експертиз.

Мобільний телефон марки «Iphone» 5S (Model А1533) ІМЕІ: НОМЕР_2 золотистого кольору, який виявлений в ході огляду місця події 05 травня 2021 року відповідно до положень ст.98 КПК України являється речовим доказом у кримінальному провадженні та у відповідності до положень п.1 ч.2 ст. 170 КПК України на нього може бути накладено арешт з метою його збереження та подальшого проведення експертних досліджень для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування виникла необхідність для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розглядати подане ним клопотання без його участі. Клопотання підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. У доповнення до раніше поданого клопотання слідчий зазначив, що метою арешту вказаного мобільного телефону є збереження його як речового доказу, оскільки у ньому міститься інформація, що може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження, зокрема для виявлення та притягнення до відповідальності осіб, які займаються збутом наркотичних засобів на території України. У випадку повернення вилученого мобільного телефону законному володільцю це може призвести до знищення важливої інформації.

Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження на підставі ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2021 за №0000644.

У межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування 05.05.2021 під час здійснення огляду місця події вилучено мобільний телефон марки «Iphone» 5S (Model А1533) ІМЕІ: НОМЕР_2 золотистого кольору, який відповідно до постанови від 05.05.2021 визнано речовим доказом та на який слідчий у результаті просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, що розслідується у даному кримінальному провадженні: ч. 3 ст. 309 КК України, ступінь його суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 05.05.2021 у ході проведення огляду місця події майно, що належить ОСОБА_5 із забороною розпоряджатися та користуватися таким, а саме на - мобільний телефон марки «Iphone» 5S (Model А1533) ІМЕІ: НОМЕР_2 , золотистого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1