Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2432/21
номер провадження 1-кс/695/658/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2021 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
ст. дізнавача Золотоніського РВП
ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 ,
володільця майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області, що погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури, про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулась до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_5 клопотаннямпро арешт майна.
Клопотання обґрунтовано наступним.

17.08.2021 року близько 12 год., 44 хв., було виявлено автомобіль марки «AUDI А6» на територіально сервісному центрі № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Відродження, 16. У ході перевірки на територіально сервісному центрі фахівцем Експертної служби МВС ОСОБА_6 , було виявлено, що номер двигуна даного автомобіля знищений механічним способом. Бланк документа «Док-т про реєстрацію ТЗ (іншої держави)» №5679794 не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

У ході огляду місця події було виявлено автомобіль марки «AUDI А6» № кузова НОМЕР_2 , який було вилучено до Золотоніського районного відділу поліції за адресою вул. Січова, 3 м. Золотоноша. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SERIA DR/ НОМЕР_3 вилучено до сейф - пакету № 7038488

По даному факту 18.08.2021 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000586, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на думку органів дізнання, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди проступку та мають істотне значення для досудового розслідування.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зокрема:

- були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- зберегли на собі сліди правопорушення;

- містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, при наявності трьох критеріїв, яким відповідають речові докази, по вказаному провадженню, усі вище перелічені речі визнано як речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000586.

Оскільки вище вказані речі могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи могли бути знаряддям його вчинення, а тому такі потребують додаткового вивчення, а також з метою запобігання втрати речових доказів, їх пошкодження, знищення, зміни та інше виникла необхідність в накладені арешту на них, а тому старший дізнавач СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, за погодженням із прокурором звернулася до суду із даним клопотанням.

У судовому засіданні ст.. дізнавач Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Володілець майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи при цьому, що двигун автомобіля міг змінюватися внаслідок його ремонту та вказував, що підстави для арешту на майно відсутні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання виходить з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 171 КПК України встановлено вимоги до клопотання про арешт майна. Так частина друга вказаної статті визначає, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що до клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Слідчим суддею встановлено, що упровадженні СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000586, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Згідно з даними протоколу огляду від 17.08.2021 року, вказаний автомобіль працівниками поліції був оглянути та вилучений разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.
Виявлені та вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу постановою ст. дізнавача сектору дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Чекркаській області ОСОБА_3 визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 170 КК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зокрема:

- були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- зберегли на собі сліди правопорушення;

- містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказані у клопотанні про арешт майна речі підпадають під ознаки речових доказів і відповідно є речовими доказами, їх подальше використання може призвести до втрати, знищення, зміни, переховування самих речей, або знищення слідів злочину, які можуть зберегти останні на собі.

Разом із тим відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Згідно із ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено, що в матеріалах клопотання відсутня жодна постанова про призначення експертизи чи вчинення будь-яких інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, для забезпечення проведення яких ст.. дізнавач просить вилучити арештоване майно - транспортний засіб. Не міститься такого обґрунтування і в самій постанові про арешт майна.

Слідчий суддя, погоджується із доводами ст. дізнавача проте те, що вказаний автомобіль міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Однак, з урахуванням того, що він був оглянутий працівниками поліції, що було оформлено відповідним протоколом огляду місця події і не позбавляє останніх в подальшому провести окрему слідчу дії, як безпосередній огляд транспортного засобу із застосуванням відповідних технічних засобів фіксації для можливого подальшого представлення в суді.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даний транспортний засіб із забороною користування ним та поміщення його на майданчик тимчасово вилученого майна Золотоніського РВП, не має правового значення для подальшого досудового розслідування даного кримінального провадження, оскільки його власник відомий, а сам автомобіль вже був оглянутий, відповідно до протоколу огляду місця події. Крім того слідчий суддя також враховує і санкцію статті за якою проводиться дізнання, яка не передбачає конфіскації майна.

Матеріали даного клопотання не містять зазначення жодних ризиків можливої втрати чи знищення вказаного автомобіля у випадку передачі останнього на відповідальне зберігання його володільцю.

Виходячи з принципів диспозитивності та змагальності кримінального процесу, слідчий суддя не може виконувати функції обвинувачення чи захисту, однак зобов`язаний діяти у суворій відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню своїх прав.

Слідчий суддя зазначає, що процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком дізнавача довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який зазначено у клопотанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено вище, вказаний автомобіль визнано постановою ст.. дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області речовим доказом, а тому в подальшому застосуванні арешту вилученого майна не відпала потреба оскільки досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває.
Таким чином суд, розглянувши дане клопотання, а також з урахуванням розумності та співрозмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, щоб це не призвело до звуження певних прав та свобод людини та одночасної втрати речових доказів по справі, а саме накладає арешт на автомобіль марки «АUDІ» № кузова НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SERIA DR/ НОМЕР_5 та передає їх власнику на відповідальне зберігання.

Також необхідно визначити відповідальною особою за збереження вище переліченого майна - саме його власника та попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Зважаючи на викладене клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі ст.,ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.
У рамках кримінального провадження № 0000586 від 18 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, накласти арешт на автомобіль марки «АUDІ» № кузова НОМЕР_4 , власником якого ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SERIA НОМЕР_6 .
Автомобіль марки « НОМЕР_7 » № кузова НОМЕР_4 передати ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку та заборонити йому відчуження даного транспортного засобу будь-яким способом, приховування, підміну, пошкодження чи знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SERIA НОМЕР_6 приєднати до матеріалів кримінального провадження.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Зобов`язати власника майна, якому буде передано на відповідальне зберігання, що останній за першою вимогою дізнавача, прокурора повинен негайно надати його для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у разі їх необхідності.
Ухвала підлягає до негайного виконання дізнавачем, прокурором.
Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст виготовлено та оголошено 25 серпня 2021 року о 16.50 год.