Справа № 524/1208/21
Провадження № 1-кс/524/538/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 125 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 24.01.2020 року, близько 10 год. 55 хв., під час патрулювання працівниками патрульної поліції вул. Юрія Кондратюка м. Кременчука, в районі «Новоревівського кладовища» було виявлено документи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При огляді прилеглої території було виявлено сліди автомобільних шин, які вели за межі міста Кременчука до місця із плямами бурого кольору, схожими на кров. В подальшому виявлено громадянина ОСОБА_5 з видимими тілесними ушкодженнями. Даний громадянин пояснив, що 23.01.2021 року, близько 23 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , двоє невідомих чоловіків нанесли йому тілесні ушкодження в салоні автомобіля седан сірого кольору, після чого відвезли за межі м. Кременчука.

По даному факту слідчим відділом Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 25.01.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що 23.01.2021 р., близько 23 год. 00 хв., за адресою: пр. Свободи, буд. 19 м. Кременчука, двоє невідомих чоловіків, одягнутих у чорний формений одяг служби охорони, запросили його до автомобіля «Daewoo»,д.н.з. НОМЕР_1 із наклейними стрічками охоронної служби «Хорта», де у салоні вищевказаного автомобіля, нанесли йому тілесні ушкодження у вигляді синців та садин на голові та обличчі, після чого відвезли за межі м. Кременчука.

13.02.2021 року, близько 16 год. 00 хв., автомобіль «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено припаркованим на узбіччі дороги по вул. Троїцькій, поблизу адреси 25/48 м. Кременчука. В ході огляду місця події водій даного транспортного засобу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності понятих добровільно надав змогу старшому дізнавачу СД Кременчуцького РУП ОСОБА_7 вилучити автомобіль «Daewoo» Т13110, № кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 .

Вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, зазначене майно має значення в кримінальному провадженні як речовий доказ, прокурор просить накласти арешт з метою забезпечення збереження майна та проведення необхідних слідчих дій.

Прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що власник транспортного засобу ОСОБА_8 використовує його для власних потреб, використання зазначеного автомобілю в діяльності охоронної служби «Хорда» ним заперечується. Матеріали справи не містять жодних доказів завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , крім його пояснень. Адвокат зауважив, що з матеріалів клопотання вбачається, що подія мала місце 24.01.2020 року, а транспортний засіб було вилучено 13.02.2021 року, а відтак є сумнівними посилання прокурора про те, що в транспортному засобі збереглися сліди кримінального правопорушення.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.02.2021 року старшим дізнавачем ОСОБА_7 вилучено транспортний засіб марки «Daewoo» Т13110, № кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 .

Постановою від 13 лютого 2021 року старшим дізнавачем визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000010 від 25 січня 2021 року транспортний засіб марки «Daewoo» Т13110, № кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Як вбачається з клопотання про накладення арешту, слідчий посилається на те, що вказане у клопотанні майно, має доказове значення у кримінальному провадженні. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, проведення ремонтних та санітарних робіт, пошкоджених агрегатів, а також з метою виявлення слідів кримінального правопорушення та проведення експертиз: молекулярно-генетичної експертизи; імунологічної та цитологічної експертизи; експертизи дослідження волосся; експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно .

Положенням ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження порушено за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 невідомими особами.

З огляду на те, що тілесні ушкодження, як вказує потерпілий, було завдано 24.01.2021 року, а транспортний засіб «Daewoo» Т13110, д.н.з. НОМЕР_1 , дізнавачем було вилучено лише 13.02.2021 року, тобто через 23 дні, доводи прокурора про те, що в транспортному засобі збереглися сліди вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, залишки крові, шкіри, волосся, мікрочастинки одягу потерпілого, тощо, є неспроможними, оскільки автомобіль перебував у постійному користуванні протягом цього часу.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження характеру та тяжкості завданих невідомими особами 24.01.2021 року ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. До того ж, дізнавачем не було вилучено одяг, в якому був одягнений потерпілий під час події 24.01.2021 року, з метою подальшого направлення зразків для проведення експертизи волокнистих матеріалів, на доцільність проведення якої наголошував прокурор у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі "Беєлер проти Італії" N 33202/96, п. 107, рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04 ,п. 39).

Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Отже, суд приходить до висновку, що в ході розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не доведено необхідність арешту такого майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Такі висновки суду узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 168, 170-173, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,- відмовити.

Тимчасово вилучене під час огляду місця події 13.02.2021 року майно - транспортний засіб марки «Daewoo» Т13110, № кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , повернути власнику - ОСОБА_8 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1