Справа № 190/305/21
Провадження №1-в/190/47/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ «ВК №122» - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференці у приміщення суду м.П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малоолександрівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 05.12.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,-

встановив:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Суд, заслухавши засудженого та представника ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122», які просилм задовольнити дане клопотання, прокурора, який заперечував щодо його задоволення, дослідивши доводи клопотання та надані адміністрацією установи матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Дослідивши матеріли особової справи, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок набрав законної сили 05.01.2018 року.

Початок строку відбування покарання 16 вересня 2017 року, кінець строку відбування покарання 16 вересня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_5 з 22 вересня 2017 року перебував у державній установі Дніпровська установа виконання покарання (№4), за цей час характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 16 лютого 2018 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122) та за цей час характеризується добре, має 2 заохочення, стягнень не має, залучається до допоміжних робіт в їдальні установи, до виконання робіт з благоустрою установи та прилеглої території ставиться добре, бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_5 має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, приймає участь у роботі по благоустрою, на думку суду ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки благоустрій установи не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін.

Згідно характеристик, що містяться в матеріалах особової справи, а також характеристики від 18.03.2021 року, що надана на запит суду , ОСОБА_5 характеризується добре, стягнень не має, 2 рази заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки, приймає участь у суспільно - корисній праці шляхом виконання робіт пов`язаних із забезпеченням колонії продовольством у їдальні без оплати праці. До роботи ставиться добросовісно. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, на зауваження та критику в свою адресу реагує адекватно, в цілому робить вірні висновки.
Оцінюючи наведені обставини судом враховується те, що висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Крім того, судом враховано і те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2017 року на засудженого покладено відшкодування судових витрат на користь держави за проведення експертизи у сумі 198 грн., які до теперішнього часу останнім не погашено.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 , не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_5 , умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення, а тому для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

Відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1