Справа № 159/1944/21 Провадження №11-сс/802/203/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника

володільця майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року (ЄРДР №0000001),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, що було вилучене 01.04.2021 під час проведення огляду місця події - території кафе «Вікторія» по вул. Польова, 45 в с.Колодяжне Ковельського району Волинської області. Накладено арешт на зразки пального з пункту зберігання палива з колонкою, з кожної ємності по 1000 літрів та з баків автомобіля «RENAULT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонивши ними користуватись та розпоряджатись; чіпи - магніти у пластикових корпусах, один з біркою №4370, пункт зберігання палива з колонкою, три ємності по 1000 літрів, без урахування наявної в них речовини, що належать ТОВ «Оріон-Дукат», заборонивши їх відчуження; автомобіль «RENAULT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_10 , заборонивши його відчуження. Відмовлено у накладенні арешту на належний ОСОБА_10 причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 та дизельне пальне, що належить ТОВ «Оріон-Дукат» в кількості наявній в ємкостях, окрім відібраних зразків.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим поданими доказами не підтверджені обставини та ризики, передбачені ст.170 КПК України, що могли стати підставами для накладення арешту на частину вилученого майна (причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 та дизельне пальне), не надано доказів того, що вилучені речі є об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуті кримінально-протиправним шляхом.
Також, арештовуючи частину вилученого майна, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації. Крім того, з відповіді управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Волинській області вбачається, що ТзОВ «Оріон Дукат» ліцензія на перевезення та реалізацію пального не видавалась. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, в той же час слідчий не зміг пояснити необхідність арешту причепа, представника власника майна, який заперечив доводи скарги прокурора та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання частково, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на 3 ємності по 1000 літрів, що не оспорюється представником власника майна, в той ж час невмотивовано відмовив в накладенні арешту на речовину із характерним запахом дизельного палива, яка знаходиться в цих ємностях.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучене майно визнано речовими доказами.
Апеляційний суд вважає, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме майно може мати значення речових доказів у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.272, ч. 1 ст. 204 КК України.

В той час, як згідно відповіді управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Волинській області вбачається, що ТзОВ «Оріон Дукат» ліцензія на роздрібну торгівлю пальним не видавалась.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано відмовив в накладенні арешту на частину вилученого майна, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого в частині накладення арешту на речовину з характерним запахом дизельного пального.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року в частині відмови в накладенні арешту на речовину з характерним запахом дизельного пального в 3 ємностях по 1000 літрів скасувати.

Клопотання слідчого Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 в частині накладення арешту на речовину з характерним запахом дизельного пального в 3 ємностях по 1000 літрів, задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено під час проведення огляду місця події території кафе «Вікторія» по вул. Польова, 45 в с.Колодяжне Ковельського району Волинської області, саме: на рідину із характерним запахом дизельного пального в 3 ємностях по 1000 літрів, шляхом заборони відчуження.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді