ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/536/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/536/21 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадження та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, інваліда ІІ групи, маючого неповнолітню дитину 2006 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за:
- ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;
- ч.1 ст.296 КК України на 3 місяці арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, із врахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання 3 місяці арешту та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Покарання у виді штрафу встановлено виконувати окремо.

Як встановив суд, 21 січня 2018 року о 17:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці - в приміщенні магазину «Борисфен», розташованого в м. Харкові по вул. Короленко, 21/6, де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Мрія Груп», маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, не звертаючи уваги на присутнього в магазині відвідувача, почав ображати нецензурною лайкою та безпідставно плюнув в обличчя продавцю магазину ОСОБА_10 . Продовжуючи свої хуліганські дії, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження інших та протипоставити себе їм, ОСОБА_8 , безпричинно підійшов до ОСОБА_10 , і з відстані одного метру, проявляючи особливу зухвалість, умисно кинув у неї жерстяну банку, об`ємом 0,5 л із слабоалкогольним напоєм «Рево», поціливши у верхню частину голови.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 , які тривало і вперто не припинялися протягом приблизно 2 хвилин, застосованого фізичного насильства, а саме, ударів по верхній частині голови ОСОБА_10 , жерстяною банкою «Рево», якою кинув у потерпілу ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 , була заподіяна забита рана на голові з проведенням первинної хірургічної обробки та синці на руках, які є легкими тілесними ушкодженнями.
В ході вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці, в присутності сторонніх громадян висловлювався нецензурною лайкою, грубо порушив громадський порядок, нехтував нормами моралі і загальноприйнятими правилами поведінки в суспільстві, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_10 , тілесні ушкодження та тимчасово порушив нормальну діяльність установи - магазину «Борисфен».

Крім того, 13 лютого 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у салоні краси «Кет-Клаб», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 5, будучи агресивно налаштованим, діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих особистісних неприязних стосунків з раніше знайомою йому ОСОБА_11 , які виникли внаслідок конфлікту між ними, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання відповідних суспільно небезпечних наслідків, підбіг до останньої та, діючи умисно, наніс їй не менше десяти ударів кулаками обох рук по голові в область волосяної поверхні поблизу лівого вуха, після чого підбігла ОСОБА_12 та почала відтягувати ОСОБА_8 від потерпілої, однак ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні дії в реалізацію раніше виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , будучи на відстані приблизно одного метра від потерпілої, наніс їй один удар носком лівої ноги в область лівих ребер в район пахви.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 , а саме: ударів кулаками обох рук по голові та удару носком лівої ноги в область лівих ребер в район пахви потерпілої ОСОБА_11 , були спричинені наступні тілесні ушкодження: синці у ділянці проекції лівого тім`яного бугра та у ділянці проекції лівої реберної дуги по середній паховій лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 05 червня 2018 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Люкс-Оптика», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 26, діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих особистісних неприязних стосунків з раніше знайомою йому ОСОБА_11 , які виникли внаслідок конфлікту між ними, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, дістав зі своєї кишені предмет, схожий на аерозольний балончик, підійшов до ОСОБА_11 і розпилив сльозогіний газ в обличчя потерпілої, від чого у останньої почервоніло обличчя та почали пекти та сльозитись очі, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
В результаті розпилення сльозогінного газу в обличчя потерпілої, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_13 , хімічний опік кон`юнктиви та роговиці обох очей, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що він щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а також його особу, який раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, перебуває на обліку у міському психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія параноїдальна, є обмежено осудним, має малолітню дитину та батьків пенсіонерів, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Указав, що він добровільно проходить періодичні курси стаціонарного лікування в Харківській обласній клінічній лікарні №3 та курси амбулаторного лікування, на даний час приймає ліки та переривати курс лікування та прийом медикаментів не можна, оскільки це впливатиме на стан його здоров`я. Також зазначив, що за 2 роки з моменту вчинення кримінальних правопорушень, не вчиняв інших кримінальних та адміністративних правопорушень, що підтверджує те, що він став на шлях виправлення.

Наголосив, що злочини вчинив у зв`язку із провокативною поведінкою потерпілих, одна з яких ставилася до нього неприязно, а інша вдарила його в обличчя ліхтарем та не повертала йому грошові кошти в сумі 500 доларів США.

Просить вирок суду в частині призначеного йому покарання за ч.1 ст.296 КК України змінити та призначити більш м`яке покарання у виді штрафу.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.296, ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого належить відмовити.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, характеризується задовільно; є інвалідом 2 групи, раніше не судимий, не одружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у міському психоневрологічному диспансері із діагнозом - шизофренія паронаїдна, є обмежено осудним.

Таким чином, судом першої інстанції прийняті до уваги майже всі дані, які характеризуються особу обвинуваченого на які він посилається в своїй апеляційній скарзі.

Доводи обвинуваченого про безпідставне неприйняття судом до уваги його щирого каяття є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було проаналізовано той факт, що обвинувачений фактично під час судового розгляду, повністю свою вину у вчинених злочинах не визнав, щирого жалю з приводу скоєного та осуд своєї поведінки не висловлював, при цьому зазначав, що потерпілі самі спровокували його дії, не намагався відшкодувати збитки потерпілим, тобто не вчиняв ніяких дій щодо виправлення наслідків скоєних ним злочинів.

Така позиція обвинуваченого відображається також в його апеляційній скарзі, де обвинувачений посилається на те, що вчиняв незаконні дії у зв`язку з поведінкою потерпілих, що додатково свідчить про відсутність з боку обвинуваченого щирого каяття.

Ураховуючи фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, та відсутність розкаяння, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість призначення ОСОБА_8 найбільш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.296 КК України.

Доводи обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції наявність в нього на утриманні батьків похилого віку, самі по собі та з урахуванням вищенаведеного, не можуть бути підставою для призначення більш м`якого покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.296, ч.1 ст.125 КК України та остаточне покарання, за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить обвинувачений, не вбачає.

24 травня 2021 року до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

За змістом цих вимог закону слідує, що суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.12 КК України передбачене ч.1 ст.125 КК України кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України 13 лютого 2018 року та 05 червня 2018 року, а кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.296 КК України ОСОБА_8 вчинив 13 лютого 2018 року.

Таким чином, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України дворічний строк давності з дня вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності з дня вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, станом на 27 травня 2021 року - закінчилися.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти та підтримав письмове клопотання захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, за вищевказаних підстав та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності;

- ч.1 ст.296 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: