Справа № 519/133/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2021 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні у м. Южне кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04.01.2021 за №0000002 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець села Усатово, Біляївського району, Одеської області, з середньою освітою, зареєстрований та фактично проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-24.03.2009 року засуджений Южним міським судом Одеської області по кримінальному провадженню № 04 від 30.01.2009 за ч. 1 ст. 164 КК України, вид покарання: обмеження волі на строк 1 рік;
-19.11.2010 року засуджений Южним міським судом Одеської області по кримінальному провадженню № 65 від 12.07.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України, вид покарання: позбавлення волі на строк 3 роки;
-24.02.2014 року засуджений Комінтернівським міським судом Одеської області по кримінальному провадженню №0002522 від 15.12.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України, вид покарання: позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75, 76 КК від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;
-27.11.2014 року засуджений Южним міським судом Одеської області по кримінальному провадженню №0000217; 0000232; 0000042 за ч. 1 ст. 263, ч.ч. 1, 2 ст. 309, ст. 70 КК України, вид покарання: позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;
-22.02.2018 року засуджений Южним міським судом Одеської області по кримінальному провадженню №0000342 від 09.11.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України, вид покарання: позбавлення волі на строк 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

Встановив:
Згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, приблизно о 16 годині 10 хвилин 03.01.2021 року, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не довелось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Свято-Веденського храму, що розташований по вулиці Хіміків 11 в м. Южне, Одеської області, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, діючи умисно, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав сумку з тканини, чорного кольору, цінності не представляє, в якій знаходились мобільний телефон марки «Honor» рожево-фіолетового кольору, вартістю 5640 ( п`ять тисяч шістсот сорок ) грн. 00 коп., в силіконовому чохлі, цінності не представляє, грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., чотири паперові амулети з різнокольоровими голограмами, загальною вартістю 11 280 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 18 920 (вісімнадцят тисяч дев`ятсот двадцать) гривень 00 (нуль) копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро кається, завдану шкоду повністю відшкодував.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Свідчення дані обвинуваченим ОСОБА_4 не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та добровільності і не протирічать обвинуваченню.
Проаналізувавши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.
Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, факт відшкодування завданих збитків, відсутність претензій з боку потерпілої, дані про особу, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відносяться до нетяжких злочинів, по місцю проживання характеризується загалом позитивно, скарг від сусідів до ОСББ не надходило, раніше неодноразово судимий, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 10.03.2009 з діагнозом F 10.2, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів є покарання у виді арешту.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази повернуто власнику під розписку.
Відомості про майно, на яке накладено арешт, процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 84-86, 94, 100, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту початку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Южний міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ