Справа № 466/3872/20
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова в колегіальному складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_8 подала клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що строк її тримання під вартою завершується 09 травня2021 року. Вказує про підтвердження обґрунтованості обвинувачення зібраними на досудовому розслідуванні доказами, продовження існування ризиків можливого переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення відповідальності, ризиків незаконного впливу на свідків у справі, серед яких є її син ОСОБА_9 , сусіди, ці ризики на даний час не зменшилися і продовжують мати місце.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши документи, що подавалися прокурором раніше на обґрунтування клопотань, суд дійшов таких висновків.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні поступив до Шевченківського районного суду м.Львова суду 01.06.2020 року.

На досудовому слідстві ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання обвинуваченої під вартою неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та завершується 09.05.2021р.

У відповідності до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До 09.05.2021 року завершити судовий розгляд даного кримінального провадження неможливо.

Суд виходить із того, що продовжують існувати ризики можливого переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в разі доведення її винуватості у скоєнні інкримінованого злочину, оскільки санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 7 років, незаконного впливу на свідків, серед яких є і син обвинуваченої, експертів, які ще не допитані судом.

Суд вважає, що застосування більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої, запобігти існуючим ризикам.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд застосовує положення п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства людини. Суд вважає, що в даному випадку забезпечення захисту інтересів суспільства превалює над правилом поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що питання чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Продовження тримання обвинуваченої під вартою відповідатиме характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує особу ОСОБА_7 , яка не має постійного місця праці та реєстрації, та на відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України надають суду право при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, підстав для визначення їй застави немає.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави з 10 травня 2021 року до 08 липня 2021 року включно.

Скерувати копію ухвали у Львівську УВП № 19 Державної пенітенціарної служби України за місцем утримання обвинуваченої.

Вручити копію ухвали обвинуваченій, прокурору.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена у встановленому порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова в семиденний строк з дня оголошення ухвали, обвинуваченою з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 16.04.2021 о 15.00 год.

Головуюча суддя Судді ОСОБА_10 -Шумська ОСОБА_11