КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, шляхом заборони користування та розпорядження, яке було виявлене та вилучене в ході обшуку нежитлового приміщення літера «Ж» (розподільний пункт (РП)), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем можливого вчинення кримінального правопорушення, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
-Antminer: моделі «x6» у кількості чотири штуки; моделі «Aixin A1» у кількості сім штук, моделі «s9 13, 5T» тридцять дев`ять штук, моделі «В3» дев`ятнадцять штук, моделі «s9 14,0T» п`ять штук, моделі «13. ОТ» п`ять штук, моделі «L3» одна штука, моделі «D3» одна штука;

-персональний комп`ютер з 12 відеокартами, з метою збереження речових доказів та подальшої спеціальної конфіскації у порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 13 лютого 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна з пропущенням визначеного законом процесуального строку. При цьому, клопотання про поновлення цього строку прокурором не заявлено. Крім того, в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не зазначено, які конкретно відомості, сліди містить дане обладнання, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ст.1881 КК України. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речового доказу.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без його повідомлення, а апеляційна скарга подана в строк, визначений ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна або його представника, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянтів на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009, внесеного до ЄРДР від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КК України.

Постановою слідчого відділу розслідуванн особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 31.01.2020 року вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0000009 речовим доказом.
03.02.2020 року прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене в ході обшуку нежитлового приміщення літера «Ж» (розподільний пункт (РП)), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем можливого вчинення кримінального правопорушення, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Antminer: моделі «x6» у кількості чотири штуки; моделі «Aixin A1» у кількості сім штук, моделі «s9 13, 5T» тридцять дев`ять штук, моделі «В3» дев`ятнадцять штук, моделі «s9 14,0T» п`ять штук, моделі «13. ОТ» п`ять штук, моделі «L3» одна штука, моделі «D3» одна штука; персональний комп`ютер з 12 відеокартами, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року клопотання прокурора задоволено.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність у арештованого майна ознак речового доказу спростовуються вище наведеними обставинами.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання апелянта щодо розгляду клопотання прокурора про арешт майна поза межами визначеного Кримінальним процесуальним кодексом України строку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Як вважає колегія суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводах, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, шляхом заборони користування та розпорядження, яке було виявлене та вилучене в ході обшуку нежитлового приміщення літера «Ж» (розподільний пункт (РП)), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем можливого вчинення кримінального правопорушення, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Antminer: моделі «x6» у кількості чотири штуки; моделі «Aixin A1» у кількості сім штук, моделі «s9 13, 5T» тридцять дев`ять штук, моделі «В3» дев`ятнадцять штук, моделі «s9 14,0T» п`ять штук, моделі «13. ОТ» п`ять штук, моделі «L3» одна штука, моделі «D3» одна штука; персональний комп`ютер з 12 відеокартами, - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1862/2020 Категорія ст.170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1