У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою підготовчого судового засідання Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора і обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2020 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідності запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про те, що обставини, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, суттєво не змінились, а також ступінь тяжкості інкримінованого злочину, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я, відсутність місця роботи, міцність соціальних зв`язків, прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу - у виді тримання під вартою, а тому продовжив цей строк до 16 жовтня 2020 року включно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року в частині продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою в Держаній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з зобов`язанням обвинуваченого носити електронний засіб контролю.
Захисник звертає увагу, що прокурором не обґрунтовано та не доведено жодними належними та допустимими доказами, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з обов`язковим носінням електронних засобів контролю не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Сторона захисту зауважує, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 не має судимостей, має постійне місце реєстрації та проживання в м Києві, міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з матір`ю, вітчимом та сестрою.
Одночасно, в апеляційній скарзі звертається увага на невідповідність дати народження обвинуваченого, оскільки останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як в оскаржуваній ухвалі вказана дата його народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.
Вислухавши пояснення захисника та обвинуваченого, які в повному обсязі підтримали апеляційну скаргу про скасування ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, при продовженні обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано конкретні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я, відсутність місця роботи, а також те, що на даний час є наявність ризиків, як дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим об`єктивні обставини застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу - відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо доведеності об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, а тому приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не цілодобовий домашній арешт, як того просив захисник в апеляційній скарзі, підтриманій ним та обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи ж сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, але в той же час затримувався за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, як-то 30 липня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України і 13 березня 2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності в 2016 році тричі в 2019 році та в 2020 році; був учасником масової бійки, яка мала місце 11 квітня 2019 року по вул. Г.Кірпи, 3 в м. Києві; відсутність у останнього вагомих стримуючих чинників, які б мінімізували ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені приписами ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ч. 5 ст. 194 КПК України.

Що стосується посилання сторони захисту на неправильність написання дати народження обвинуваченого в оскаржуваній ухвалі, то ці твердження не знайшли свого обґрунтування, оскільки в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року вказана дата народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідає дійсності, і, крім іншого, ніяким чином не впливає на суть прийнятого рішення судом першої інстанції.

За наведеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2020 року включно - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3