Справа № 357/8456/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обвинувальний акт з угодою про примирення (кримінальне провадження № 0002919) за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глушки Білоцерківського району Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого столярем без офіційного працевлаштування, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений- ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
25 липня 2020 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту поряд із будинком 13 по провулку Івана Франка в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, переслідуючи злочинний намір, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна вирішив вчинити напад на потерпілого ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом ривка з рук потерпілого ОСОБА_5 , відкрито заволодів - викрав належний останньому мобільний телефон марки «Huawei» модель «P smart Z», чорного кольору, вартістю 5039,10 грн., в захисному чохлі чорного кольору, вартістю 85 грн, після чого зник з місця вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5 124 гривень 10 копійок.

Між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 досягнуто та підписано угоду про примирення від 13.01.2021 року, яку подано до обвинувального акту. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 1 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 рік;

- На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Додатково покласти обов`язки, передбачені ч.2 статті 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_5 відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України,не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 13 січня 2021 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 186 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити узгоджену в угоді міру покарання

- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік;

- На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» модель «P smart Z» чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , 2: НОМЕР_2 , в захисному чохлі чорного кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1