Справа №635/4006/20
Провадження по справі 1-в/635/522/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13 червня 2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
-18 лютого 2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .
Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком вироком Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 309, ст.71, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Вироком апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2017 року вирок скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено у цій частині новий вирок, визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року у виді позбавлення строком на 3 (три) роки 30 днів, та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно. Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання та направлення для відбуття покарання.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 червня 2018 року задоволено подання адміністрації Державної установи «Первомайська ВК № 117» та визначено, що ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2017 за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року та остаточно призначено до відбуття 3 роки 30 днів позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 05.09.2017 року повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року у виді 50 годин громадських робіт, призначених шляхом заміни покарання у вигляді штрафу ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року, які у відповідності до п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 72 КК України відповідають 6 дням позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 01 (одного) місяця і 06 (шести) днів позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі.
Судом встановлено, що початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 15 листопада 2017 року, кінець строку 21 грудня 2020 року.

Засуджений з 12 січня 2018 року відбував покарання у державній установі Первомайська колонія № 117.

Згідно характеристики начальника відділення СПС Первомайської виправної колонії № 117, ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризувався посередньо. Невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав. Дисциплінарних стягнень не мав. З метою стимулювання правослухняної поведінки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки заохочувався адміністрацією один раз. Залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До праці ставився задовільно, виконував поставлені роботи тільки під контролем співробітників установи. Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», до реалізації положень програми ставився посередньо. Прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, відвідував бібліотеку. Брав участь у роботі самодіяльних організацій, соціальну корисну активність в організації їх роботи не проявляв. Активної участі у суспільному житті відділення не приймав. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

З 06 серпня 2018 року по 02 травня 2019 року засуджений перебував на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

З 14 червня 2019 року по теперішній час перебуває на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики, наданої начальником дільниці начальником відділення СПС дільниці слідчого ізолятору ОСОБА_7 , погодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної роботи ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_8 за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня в лікарській установі, стягнень не має. Засуджений ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. До виконання робіт з благоустрою установи не залучався. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю та батьком шляхом листування, телефонних переговорів, отримує від них посилки та передачі.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває. Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, розкаюється.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є доцільним.
Згідно довідки заступника начальника планово-економічного відділу ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 ,засуджений ОСОБА_4 знаходиться на лікуванні з 14 червня 2019 року в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Засуджені, які знаходяться на лікуванні в лікарні до оплачувальних робіт не залучаються.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, під час відбування покарання в Державній установі «Первомайська випрана колонія (№117)» засуджений характеризувався посередньо, Залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До праці ставився задовільно, виконував поставлені роботи тільки під контролем співробітників установи. За весь час відбування покарання заохочувався лише один раз, а саме: 28 березня 2018 року. З 06 серпня 2018 року по 02 травня 2019 року та з 14 червня 2019 року по теперішній час перебуває на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», засуджений до оплачувальних робіт та робіт з благоустрою установи не залучається.

Вирішуючи питання щодо виправлення засудженого, суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, характеристики, надані адміністраціями колоній, наявність лише одного заохочення в 2018 році, ставлення засудженого до робіт з благоустрою установи, а саме їх виконання тільки під контролем співробітника установи, відсутність будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, з огляду на дані особової справи засудженого, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру, а тому вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1