Справа № 305/710/20
Номер провадження 1-кс/305/258/20
УХВАЛА

11.09.2020. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання дізнавача СД Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000383 від 28 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 27.05.2020, близько 14.00 годин, на автодорозі Н09 «Мукачево-Рогатин-Львів» між населеними пунктами с. Костилівка та с. Ділове Рахівського району Закарпатської області був зупинений автомобіль марки «КАМАЗ-43101» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «ОДА39370» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , що перевозив лісопродукцію з Лазещинського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ» до ТОВ «Карпат Успіх», який надав для перевірки товарно-транспортну накладну (ТТН-ліс) серії ЗКБ №182547 від 27.05.2020, до яких невстановленими особами внесено завідомо неправдиві відомості щодо об`єму лісопродукції (кругляка) хвойних порід та кількості сортиментів, крім того, на частині колод у автомобілі були відсутні спеціальні бирки електронного обліку.

Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події 27.05.2020 було проведено огляд автомобіля КАМАЗ-43101 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом ОДА39370 д.н.з. НОМЕР_2 та деревини з участю спеціаліста Трибушанського ПНДВ КБЗ ОСОБА_8 , під час якого також було додатково проведено обміри деревини шляхом розвантаження та перемірювання. Згідно даних обмірів на частині колод були відсутні спеціальні бирки, на одній колоді були виявлені 2 спеціальні бирки, об`єм деревини після перемірювання складає 19,712 м3.

Згідно ТТН-ліс ЗКБ № 182547 від 27.05.2020 з Лазещинського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ» до ТзОВ «Карпат Успіх» через перевізника ОСОБА_7 з автомобілем КАМАЗ-43101 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом ОДА39370 д.н.з. НОМЕР_2 відпущено круглі лісоматеріали в кількості 20,3160 м3.

Вказані речі постановою слідчого від 28.05.2020 визнані речовими доказами, постановою прокурора від 01.06.2020 уточнено окремі дані стосовно зазначених доказів.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось слідчими СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, 16.07.2020 прокурором визначено підслідність за сектором дізнання Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Вилучене майно, а саме автомобіль з напівпричепом та лісопродукція, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки хоча на даний час кримінальне провадження № 0000383 і розслідується за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України (підробка документів), однак фактично може мати місце перевезення незаконно зрубаної деревини. Висновок про кінцеву кваліфікацію злочинних дій невстановлених осіб можна буде зробити за наслідками досудового розслідування.

За таких обставин, достатньо підстав вважати, що вилучена лісопродукція була об`єктом кримінально-протиправних дій, а автомобіль із напівпричепом були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначає дізнавач у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме вантажний автомобіль КАМАЗ-43101 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом ОДА39370 д.н.з. НОМЕР_2 та деревину об`ємом 19,712 м3, що були вилучені під час огляду, проведеного 27.05.2020 на автодорозі Н09 «Мукачево-Рогатин-Львів» між населеними пунктами с. Костилівка та с. Ділове Рахівського району Закарпатської області.

Окрім цього, дізнавач зазначив, що клопотання аналогічного змісту вже направлялось до Рахівського районного суду 28.05.2020, за результатами його розгляду ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 від 01.06.2020 (справа № 305/710/20) відмовлено в накладенні арешту на майно.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29.07.2020 зазначену ухвалу скасовано, клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків. У ході апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, 22.07.2020 вилучене майно повернуто ОСОБА_4 .

Після усунення недоліків клопотання повторно направлено до слідчого судді для розгляду по суті.

Таким чином, дізнавач просить, з метою збереження речових доказів та знарядь вчинення злочину, накласти арешт у спосіб заборони користуватися та розпоряджатися на майно, вилучене під час огляду, а саме вантажний автомобіль КАМАЗ-43101 д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 , мешканцю с. Рухотин Хотинського району Чернівецької області, з напівпричепом ОДА39370 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_11 , мешканцю АДРЕСА_1 та фактично перебувають у користуванні ОСОБА_4 , а також деревину об`ємом 19,712 м3, які згідно накладної ТТН-ліс ЗКБ № 182547 від 27.05.2020, відпущені ДП «Ясінянське ЛМГ» ТОВ «Карпат Успіх».

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 просила клопотання задовольнити з підстав, які наведені у клопотанні. Окрім цього зазначила, що 22.07.2020 лісопродукцію повернуто власнику ОСОБА_4 .

У судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Зокрема зазначив, що він купляє лісопродукцію на аукціоні за кубометри. Зазначив також, що він не ставить на лісопродукцію чіпи, а лише отримує накладну на транспортування. Пояснив, що у кінці травня 2020 року слідчі зупинили його машину та без дозволу розвантажили. Після того, як йому повернули лісопродукцію, то вони розпилили її на брус.

Заслухавши доводи прокурора та власника майна, а також дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими дізнавач та прокурор обґрунтовують його доводи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000383, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, внесені уповноваженою особою до ЄРДР 28 травня 2020 року. З витягу вбачається, що 27.05.2020 близько 14.00 годин на автодорозі Н09 «Мукачево-Рогатин-Львів» між населеними пунктами с. Костилівка та с. Ділове Рахівського району Закарпатської області був зупинений автомобіль марки «КАМАЗ-43101» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «ОДА39370» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , що перевозив лісопродукцію з Лазещинського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ» до ТОВ «Карпат Успіх», який надав для перевірки товарно-транспортну накладну (ТТН-ліс) серії ЗКБ №182547 від 27.05.2020, до яких невстановленими особами внесено завідомо неправдиві відомості щодо об`єму лісопродукції (кругляка) хвойних порід та кількості сортиментів, крім того, на частині колод у автомобілі були відсутні спеціальні бирки електронного обліку.

27 травня 2020 року у ході проведення огляду місця події транспортний засіб - вантажний автомобіль марки «Камаз» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом 2766НМ та завантаженою деревиною у кількості 35 стовбурів, ТТН з додатком серії ІКС №182547 від 27.05.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Камаз» з державним номерним знаком НОМЕР_1 серії НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепу НОМЕР_2 серії НОМЕР_5 .

Вантажний автомобіль марки «Камаз» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом 2766НМ та завантаженою деревиною об`ємом 20,3160 м3, на підставі постанови слідчого від 27 травня 2020 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000383 від 28 травня 2020 року.

У подальшому, на підставі постанови прокурора від 01.06.2020, уточнено кубомасу вилученої деревини, а саме 19,712 м3, та місце зберігання вилученої лісопродукції.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб марки «Камаз» з державним номерним знаком НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_10 . Згідно із довіреністю ННТ 710316 від 15.03.2019 ОСОБА_4 або ОСОБА_12 мають право користування транспортним засобом.

З розписки від 22.07.2020 вбачається, що ОСОБА_4 отримав із штрафмайданчика автомобіль марки «Камаз» з причепом, лісопродукцію у кількості 31 шт.

Так, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак зазначених вимог закону дізнавач, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Так, накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що нерухоме майно відповідає критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, дізнавач повинен був зібрати та зазначити у клопотанні достатні на даному етапі дізнання докази на підтвердження такого висновку. Разом з тим, жодних доказів того, що вантажний автомобіль марки «Камаз» з причепом та лісопродукція є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України, у клопотанні дізнавача не містятися.

Дізнавач мав ретельно перевірити, чи зібрані органом досудового розслідування докази є достатньо вагомими для втручання у права ТОВ «Карпат Успіх» мирно володіти майном, з метою забезпечення кримінального провадження, в даному випадку накладення арешту на майно.

Однак, клопотання дізнавача у контексті мотивування необхідності накладення арешту на рухоме майно ТОВ «Карпат Успіх» є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак дізнавач, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, на думку слідчого судді, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Так, долучена до клопотання дізнавача постанова про приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження від 28.05.2020 є необґрунтованою, оскільки за своїм змістом взагалі не містить даних на підтвердження того, що вантажний автомобіль марки «Камаз» з причепом та лісопродукція відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, отже є формальною.

На думку слідчого судді органом дізнання жодним чином не доведено, що вантажний автомобіль марки «Камаз» з причепом та лісопродукція, які належать ТОВ «Карпат Успіх» мають важливе доказове значення для кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК Україна, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, хоча в клопотанні дізнавач вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно. Тому слідчий суддя вважає, що існування правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України всупереч вимогам кримінального процесуального закону у клопотанні дізнавача з доданими до нього матеріалами є недоведеними.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільними інтересами та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких підстав слідчий суддя враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження з об`ємом порушених прав ТОВ «Карпат Успіх» та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача СД Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000383 від 28.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити, прокурору та надіслати особам, які були відсутні під час оголошення ухвали (згідно ч. 7 ст. 173 КПК України).
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 15 вересня 2020 року о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1