Справа № 473/2766/20
Номер провадження1-кп/473/308/2020
В И Р О К
іменем України

"16" жовтня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0000115 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою-технічною освітою, тимчасово не працює, неодружений, раніше не судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним те, що 01.08.2020 близько 17-00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 прийшов до місця мешкання колишньої дружини ОСОБА_8 , а саме до гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, в коридорі загального користування №1, ОСОБА_7 відчинив двері, що ведуть до коридору загального користування №2, де розташовані кімнати АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , 20. Перебуваючи в коридорі загального користування №2, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 наніс кілька ударів обома руками, а саме передпліччями обох рук ОСОБА_8 в область ліктьових суглобів останньої, котра таким чином прикривала своїми руками область голови. Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці ліктьових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. Позовну заяву не визнав. Пояснив суду, що дійсно 01.08.2020 року прийшов додому до потерпілої з метою поспілкуватися щодо її співмешканця, стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень нікому не наносив.

Вина обвинуваченого підтверджується:

- Поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що 01.08.2020 року вона почула дзвінок у двері, які вона відкрила та зайшов обвинувачений ОСОБА_7 зі словами «Сюрприз». Позаду неї знаходився співмешканець ОСОБА_9 , обвинувачений почав їх бити руками по голові, вона закривалася руками. Вона намагалася виштовхнути обвинуваченого з квартири, останній за допомогою двері перешкоджав цьому. При цьому потерпіла кричала «Викликайте поліцію», та вони викликали поліцію, яка приїхала та вони написали заяви про кримінальне правопорушення. Свідком даної події є сусідка ОСОБА_10 . Вона допомагала відштовхувати останнього з коридору. Позовну заяву потерпіла підтримала у повному обсязі, пояснила суду, що дійсно тривалий час перебувала у шлюбі з обвинуваченим, зазнавала фізичне насильство та, зокрема, у результаті даного кримінального правопорушення зазнала моральних страждань та фізичного болю, змушена була ховати під одяг травмовані руки, після отримання тілесних ушкоджень зверталася до лікаря, не може спокійно спати, постійно відчуває страх, приймає ліки. Боїться обвинуваченого, оскільки у зв`язку із вживанням алкоголю він робиться неадекватним.

- Поясненнями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 01.08.2020 року приблизно о 17-00 год. до них у квартиру увірвався обвинувачений ОСОБА_7 , який став наносити удари по голові потерпілій та нецензурно висловлювався на її адресу. Свідок знаходився поруч та удари отримав також. Свідок ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 виштовхнули обвинуваченого з коридору та потерпіла викликала поліцію.

- Поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що є сусідкою потерпілої ОСОБА_8 , квартири їх знаходяться в одному холі. 01.08.2020 року почула дзвінок у двері, потерпіла відкрила та почала кричати «Допоможіть». Свідок бачила, як обвинувачений тримав ногою двері та наносив удари по голові та рукам потерпілій, якими потерпіла захищалася. Крім того, ОСОБА_9 отримав від обвинуваченого удари по голові та в груди, та свідку було спричинено удар по голові. При цьому обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою. Потім потерпіла та свідок ОСОБА_9 закрили в двері, обвинувачений стукав ногами у двері. Потерпіла викликала поліцію.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується:

- Висновком експерта №312 від 11.08.2020 року, відповідно до якого, на підставі дослідження медичної довідки (яка міститься в матеріалах кримінального провадження, а.п.43), на ім`я ОСОБА_8 , 1966 року народження, зроблені висновки, про те, що мали місце крововиливи в ділянці ліктьових суглобів.Крововиливи виникли від дії тупого (тупих) предметів до звернення в лікарню, куди звернулася 08.08.2020 року. Крововиливи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключається вірогідність утворення крововиливів від удару (ударів) руками або ногами.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого були перевірені та уточнені відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

- Проколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка спричиняла тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 .

При цьому, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає досліджені письмові докази та пояснення потерпілої та свідків належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Покази свідків та потерпілої є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, співпадають із матеріалами справи. Не довіряти даним показам та не брати до уваги письмові докази у суду немає підстав.
Виходячи із вищевикладеного, суд не бере до уваги посилання сторони захисту щодо визнання показів свідка ОСОБА_10 та висновку експерта №312 від 11.08.2020 року недопустимими доказами.
Суд оцінює покази обвинуваченого як спосіб захисту і відсутністю критичного аналізу своїх дій.
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому йому обвинувачені.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто легке тілесне ушкодження.

Обставин, які пом?якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, вживає спиртні напої, раніше не судимий; вчинив кримінальний проступок проти здоров`я особи; у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, не працює.
Разом з тим, суд бере до уваги пункт 1 Постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено те, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначені покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Пункт 2 вказаної Постанови наголошує на тому, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.
Виходячи з вимог п.2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суд має враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не працює, тобто буде неспроможний виконати таке покарання, тому, на думку суду, такий вид покарання призначити неможливо.
Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки обвинувачений є непрацездатним.
В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому, саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.
Щодо пред`явленого цивільного позову, відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Що стосується позовних вимог потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 50000 гривень, суд приходить до такого. Пленум Верховного Суду України у Постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Таким чином, судом враховано те, що потерпіла дійсно перенесла нервові страждання внаслідок кримінального правопорушення. Відбулися вимушені зміни в її житті, оскільки вона зазнала тілесних ушкоджень, відбулося порушення сну, переслідує відчуття страху. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Розмір відшкодування може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану обвинуваченого. Відповідно до ст.23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи із вищевикладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 10000 гривень, як підтверджений матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілою саме на таку суму, на підставі ст.1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 гривень задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10000 гривень моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11