ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6124/19 Номер провадження 11-кп/814/996/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 17 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого
та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до 15 вересня 2020 року. в рамках кримінального провадження № 0000681.
Згідно з клопотанням та ухвалою, у провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебуває кримінальне провадження № 0000681 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.
Щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2020 року.
Продовжуючи дію запобіжного заходу обвинуваченим, колегія суддів вказала, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжних заходів продовжують існувати на даний час, а тому дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього електронний браслет задля проходження лікування на час кримінального провадження.
Вказує, на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також на те, що він має ряд тяжких невиліковних хвороб, які потребують постійного лікування, яке в умовах ізоляції він не отримує.
Також заявив відвід прокурору ОСОБА_7 та просить призначити щодо нього комісійну експертизу для визначення стану його здоров`я.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати щодо ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід.
Вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 не перховувася від слідства та суду та не має наміру цього робити; не має доступу до речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки останні вже вилучені; не впливатиме на свідків, оскільки не має такого наміру та останні вже допитані; відсутні матеріали про протиправну поведінку ОСОБА_9 на час кримінального провадження, що свідчить про відсутність ризику вчинити ним інший злочин; не намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги з підстав у них наведених; захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , який подану апеляційну скаргу підтримав та зазначив, що до клопотання про продовження строку запобіжного заходу не долучено нових даних та доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України; заперечення прокурора проти задоволення апеляційних скраг, вивчивши матеріали п ровадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла наступного висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з чим погоджується і колегія суддів.
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими та вчинені за попередньою змовою групою осіб із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, мають високий ступінь суспільної небезпеки, а тому існує ризик переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання.
Обвинувачені ніде не працюють, постійних джерел доходів не мають. ОСОБА_9 має незняту та непогашену судимість за вчинення, у тому числі, корисливих злочинів в період іспитового строку, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з приводу зловживання опіатами, стимуляторами, канабіоїдами, алкоголем, неодноразово засуджувався за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів. ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства з хуліганських мотивів, перебував на лікуванні в наркологічному диспансері з приводу зловживання опіатами, стимуляторами, канабіоїдами, алкоголем, також неодноразово засуджувався за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів. Вказане свідчить про стійку орієнтацію обвинувачених на задоволення своїх потреб злочинним шляхом та підтверджує існування ризику вчинити ними інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються.
До того ж, з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_12 надали у кримінальному провадженні покази, що підтверджують вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть вплинути на потерплого та ОСОБА_12 , щодо якого не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що може призвести до зміни ними своїх показань або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.
Підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні відсутні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на прохання апелянтів є неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи передбачають перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на волі, що дає їм можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на ряд тяжких захворювань як на підставу для зміни йому запобіжного заходу є безпідставними, так як в матеріалах провадження відсутні дані про неможливість ОСОБА_8 за станом здоров`я утримуватися під вартою. Окрім того, таких даних не надано ні обвинуваченим, ні його захисником в ході апеляційного розгляду. При цьому суд апеляційної інстанції під час розгляду питання запобіжного заходу неуповноважений вирішувати питання щодо проведення судових експертиз, зокрема, комісійної експертизи щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , отже клопотання ОСОБА_8 про призначення такої експертизи, зазначене в апеляційній скарзі, є безпідставним.
Не знаходить свого підтвердження і прохання ОСОБА_8 про відвід прокурора ОСОБА_7 , оскільки будучи присутнім під час апеляційного розгляду справи та з`ясування головуючим суддею чи заявляють учасники справи кому-небудь відвід, обвинувачений правом заявити відвід прокурору не скористався.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 17 липня 2020 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4