ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2805/20 Справа № 204/4846/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Як встановлено судом, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу 21 листопада 2019 року.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року набрав законної сили 10 квітня 2020 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року ОСОБА_7 було тимчасово залишено в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002352, що знаходиться в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 під дію ст. 82 КК України підпадає формально по відбуттю 1/2 частини строку призначеного йому покарання, згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_7 не має, а ні заохочень, а ні стягнень.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається із характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 листопада 2019 року. За час перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується посередньо, стягнень та заохочень від адміністрації установи не має. Соціально-корисної активності не проявляє. У відношенні до засуджених не конфліктний. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з близькими підтримує шляхом отримання передач.
ОСОБА_7 вчинив злочин за ч. 1 ст. 185 КК України будучи вже засудженим за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Водночас, станом на день розгляду клопотання в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про систематичне вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 не працевлаштований в установі. Однак, при можливості бути працевлаштованим та отримувати заробітню платню за свою працю, цього робити не бажає.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , а саме витягу з протоколу засідання міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 було визначено місце відбування покарання в Державній установі «Бердянська виправна колонія № 77».
Таким чином, ОСОБА_7 не відбуває покарання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 необхідно звертатись з даним клопотанням до суду в межах територіальної юрисдикції якого буде виконується вирок.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст. 82 КК України, зазначаючи в обґрунтування своєї скарги, що із призначених судом за ч. 1 ст. 185 КК України одного року позбавлення волі, відбув вже 9 місяців.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За змістом ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 під дію ст. 82 КК України підпадає формально по відбуттю 1/2 частини строку призначеного йому покарання, згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_7 не має, а ні заохочень, а ні стягнень.
Так, ОСОБА_7 засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу 21 листопада 2019 року. Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року набрав законної сили 10 квітня 2020 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року ОСОБА_7 було тимчасово залишено в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002352, що знаходиться в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Крім цього суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин за ч. 1 ст. 185 КК України будучи вже засудженим за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Слід зазначити, що станом на день розгляду клопотання в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про систематичне вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .
Як вбачається із характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 листопада 2019 року. За час перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується посередньо, стягнень та заохочень від адміністрації установи не має, не працевлаштований в установі, не бажає працювати та отримувати заробітню платню, соціально-корисної активності не проявляє, у відношенні до засуджених не конфліктний. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з близькими підтримує шляхом отримання передач.
Таким чином, з урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та застосування до нього вимог ст. 82 КК України не встановлено, оскільки засуджений за час відбування покарання, а ні сумлінною поведінкою, а ні сумлінним ставленням до праці не довів своє виправлення, а відбуті 9 місяців строку позбавлення полі з 1 року призначеного за вироком суду, самі по собі не можуть бути підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки дане питання вирішується на повному та всебічному аналізі всіх в сукупності факторів, необхідних для застосування ст. 82 КК України та які свідчили б про виправлення засудженого.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4