Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/689/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000462 від 07 червня 2019 року яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого приватним підприємцем ець, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави - 3454, 22 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, вказуючи на те, що суд при призначенні його підзахисному додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в порушення вимог ст.50, 65 КК України, а також роз`яснень п.п.20,21 постанови Пленуму Верхового суду України № 14 від 23.12.2005 року у повній мірі не врахував, що ОСОБА_7 не знав про всі технічні несправності нещодавно придбаного ним автомобіля з іноземною реєстрацією, не зміг правильно оцінити дорожню обстановку, оскільки знаходився у стані крайньої необхідності, у зв`язку з хворобою малолітнього сина, який потребував на той час невідкладної медичної допомоги.

Крім того адвокат зазначає, що ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою та її малолітніми дітьми проживає у сільській місцевості і за відсутності регулярного громадського транспорту та права керування автомобілем, діти, на думку захисника, будуть позбавленні можливості відвідувати навчальний заклад, що негативно вплине на їх розвиток, крім того і сам ОСОБА_7 не зможе спілкуватися із власним сином - ОСОБА_9 , який проживає разом зі своєю матір`ю у м. Долинська.

При фактичних обставинах цієї справи, визнання вини, щирого розкаяння ОСОБА_7 у скоєному, за відсутності обтяжуючих обставин та позитивних характеристик, захисник, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе і без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з вироком ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за таких обставин.

Так, 06 липня 2019 року близько 08.30 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 84 по вул. Центральній в м. Долинській Долинського району Кіровоградської області, зі сторони вул. Заводської в м. Долинській Долинського району Кіровоградської області в напрямку вул. Соборності України в м. Долинській, в порушення вимог п. 2.3 б), 12.1, 12.4, 13.1, 31.4.1 а), 31.4.5 б) та г) ПДР України, достовірно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, яка виразилась у цілеспрямованому заглушені трубопроводу заднього лівого гальмівного механізму та встановлення на передню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, а також пошкоджених шин, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановку та не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом «Viper Activ Z550», під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у попутному ОСОБА_7 та зупинився перед пішохідним переходом.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мопеду ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо суглобового перелому дистального метаепіфіза променевої кістки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 104 від 05 грудня 2019 року відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості.
Крім того, пасажиру мопеду ОСОБА_11 також були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому дужки С6 з переходом на нижній суглобний відросток справа, перелому 1 ребра справа по підпахвинній лінії, рани в ділянці лівої брови, садна лобної ділянки та спинки носа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 103 від 27 грудня 2019 року, відносяться до категорії середньої та легких тілесних ушкоджень.
У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 не з`явилися, у клопотанні адвокат, у зв`язку з веденням на всій території України адаптивного карантину, з метою недопущення розповсюдження короновірусу COVID-19, просить провести судовий розгляд за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримують, просять змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, в апеляційній скарзі захисником не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.
Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії нетяжкого, з необережною формою вини, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує ОСОБА_7 покарання, суд визнав його щире каяття.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_7 покарання, судом не встановлені.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху з власної необережності, свою вину визнав повністю, розкаявся.
ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з ОСОБА_12 та її двома малолітніми дітьми.
При таких обставинах та характеризуючи даних, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе і без ізоляції його від суспільства та можливість призначення йому покарання у виді штрафу.
На спростування доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 щодо недоцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то колегія суддів зазначає наступне.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008 року, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У подальшому законодавцем 28.11.2018 року були внесені зміни, згідно яких за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, іншої альтернативи ніж позбавлення права керування транспортним засобами немає.
Доводи сторони захисту про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами, не врахував його особу, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки відсутність судимостей та позитивна характеристика ОСОБА_7 за місцем його проживання, судом враховані, про що зазначено в оскаржуваному вироку.

Проживання у сільській місцевості та наявність утриманців, при тому, що згідно матеріалів справи ОСОБА_7 06.07.2019 року керував автомобілем і потрапив у ДТП у стані алкогольного сп`яніння ( 2,03%) не є приводом та підставою для зміни вироку та не призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, в результаті недотримання ОСОБА_7 елементарних правил безпеки дорожнього руху настали негативні наслідки у вигляді заподіяння потерпілим різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000462 від 07 червня 2019 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4