Справа № 308/6639/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 21.05.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Десятого липня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду по суті та викликати у судове засідання учасників кримінального провадження. Одночасно прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду але не більше 60 днів.
Потерпіла та її представник підтримали позицію прокурора, просили прийняти поданий ними цивільний позов, призначити справу до судового розгляду та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно, захисник потерпілої заявив клопотання про витребування доказів та виклик у судове засідання свідків.
Обвинувачений та його захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечили, у задоволенні клопотань про витребування доказів та виклик свідків просили відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю та передчасністю. З приводу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просили суд врахувати наявність у обвинуваченого на утриманні трьох дітей, та його намір відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_4 , що неможливо зробити в умовах ізоляції, у зв`язку з чим застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги, що перешкод для призначення провадження до судового розгляду не має, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено, суд прийшов до висновку, що у даному кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.
З приводу заявлених клопотань, відповідно до положень ст. 315 КПК України, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Оскільки злочином, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 , за твердженням представника останньої, завдано моральну шкоду, про відшкодування якої ним у встановленому порядку подано позов, форма та зміст якої відповідають вимогам, встановленим до позовної заяви, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, що передбачено нормами ч. 4 ст. 128 КПК України, то суд прийшов до переконання, що цивільний позов, пред`явлений потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає прийняттю та розгляду в даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо заявлених представником потерпілої клопотань, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Звертаючись до суду з клопотанням про витребування доказів, захисник зазначає, що ця інформація відсутня в матеріалах досудового розслідування, має суттєве значення для встановлення об`єктивної істини та впливає на вірну правову кваліфікацію дій обвинуваченого. Проте, захисник не надав до суду підтвердження неможливості отримання вказаних доказів ним особисто в порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З приводу виклику свідків представником потерпілої вказано лише перелік осіб, які підлягають виклику в судове засідання, без обгрунтування, які саме фактичні обставини можуть підтвердити вказані особи, та їх доказове значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження, крім іншого, про витребування певних речей і документів.
Разом з тим, підготовче судове засідання не є стадією збирання доказів, що відповідно до вимог ст. 93 КПК України є правом сторін кримінального провадження.
Із урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотань представника потерпілої про витребування доказів та виклик свідків, як належним чином не обґрунтованих та передчасних.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор вказав на те, що 30.06.2020 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт з додатками у відповідності до вимог ст. 291 КПК України скеровано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Обставини, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не змінились, наявні ризики, передбачені п.п. 1. 3 ч. 1 ст 177 КПК України не зменшились.
Обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні та свідків обвинувачення; може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, який відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам, на думку сторони обвинувачення, буде недостатньо.
Беручи до уваги викладене з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період розгляду судової справи, але не більше як 60 днів.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськайонного суду Закарпатської області від 23.05.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк застосування якого продовжено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2020 року до 20 липня 2020 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року у ході підготовчого засідання до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 вересня 2020 року.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема, у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є обґрунтованим, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час судового розгляду, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Суд, вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов переконання, що на даний час, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до тяжких (ч. 2 ст. 286 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, переконаний, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може впливати на ще недопитаних судом потерпілу та свідків, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких, оскільки при встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду клопотання, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованого обвинувачення та підтверджено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, аргументи, на які посилаються обвинувачений та його захисник, а саме, наявність на утримання трьох малолітніх дітей, як підстави для відмови в обранні запобжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, з огляду на обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, не спростовують доводи сторони обвинувачення і не є такими, що гарантують виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 186, 193, 196, 197, 309, 314, 315 395 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Призначити у справі судовий розгляд на 15 год. 00 хв. 17 вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, буд. № 53.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
У судове засідання викликати учасників судового провадження.
Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме, до 06 листопада 2020 року включно без визначення розміру застави.
Прийняти цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У задоволенні клопотання представника потерпілої про витребування доказів та виклик свідків відмовити.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 14 вересня 2020 року 10 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1