ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/953/20 Справа № 203/2104/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курчатова Курської області Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити заставу у розмірі 1100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки має місце не повне з`ясування судом всіх обставин вказаного вище кримінального провадження, що мають істотне значення для справи.
Зазначає, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки їй на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, особливо тяжкого, корисливого злочину проти власності, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
Вказує, що метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або спростувати підозру. Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень обгрунтованою.
Звертає увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.
Під час розгляду зазначеного вище клопотання слідчого, в обгрунтування повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а також і обгрунтування наведених слідчим ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор у кримінальному провадженні звертав увагу слідчого судді першої інстанції на докази, якими доводяться перелічені вище ризики.
Отже, прокурором у кримінальному провадженні вказано на докази, які зібрано під час досудового розслідування та на ті події, які вже відбулись за участі саме підозрюваної ОСОБА_8 .
Крім того, слідчим суддею першої інстанції в своїй ухвалі не надано належної правової оцінки щодо суворості можливого призначеного покарання, що є належним та невід`ємним елементом при оцінці ризику переховування від суду або органу досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також і скоєння іншого злочину.
Зазначене вище потягло за собою те, що суд не звернув увагу на серйозність висунутого та пред`явленого інкримінованого злочину, а також і на встановлені під час досудового розслідування ризики, які були перелічені у клопотанні слідчого, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, тримання під вартою необхідне для забезпечення належного досудового розслідування зазначеного вище кримінального провадження.
За викладених вище обставин у сукупності, сторона обвинувачення приходить до висновку, що саме запобіжний захід у видяді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 строком до 20 серпня 2020 року, заборонивши залишати житло з понеділка по п`ятницю з 21 год 00 хв. По 06 год. 00 хв. ранку, в суботу та неділю цілодобово, крім випадків явки до слідчого чи суду, звернення за медичною допомогою, а також у невідкладних випадках, пов`язаних з ризиком для життя .
Захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому захисник зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, в ній міститься багато протиріч. Просить в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:- протоколами допиту свідків та потерпілих; - протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілих та свідків; - протоколами за результатами негласних слідчих дій; - речовими доками та іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, оскільки об`єктивно існує ризик, а саме можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені особливо тяжкого корисливого злочину відносно значної кількості осіб, який складається зі значної кількості епізодів, а тому для його запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Доводи прокурора щодо наявності ризиків за п. 2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 не мала безпосереднього відношення до укладення договорів, роботи з грошовими коштами, підшукуванням приміщень для протиправної діяльності, розміщення оголошень , та через свою допоміжну роль не може вчинити дій, що свідчать про наявність ризиків за п. 2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також особу підозрюваної, яка має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності.
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваної ризику за ч. 1 ст. 177 КПК України, не є достатньою вагомістю для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки порушення обраного запобіжного заходу вона не допускала.
Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваної.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та із достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.

При цьому також приймається до уваги, що протягом часу з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_9 ризику.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 , -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :
_____________ _________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4