КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №11-кп/824/1155/2020 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000325 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-12.06.2001 року вироком Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 142, ст.44 КК України в ред.. 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою на 2 роки та штрафом у розмірі 680 грн.;
-28.11.2002 року вироком Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на тсрок 4 роки 6 міс.;
-3.03.2007 року вироком Бориспільського районного суду Сумської області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-18.07.2012 року вироком Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 19.12.2018 року о 14.00 год. знаходячись за місцем свого тимчасового проживання - у кімнаті АДРЕСА_3 , побачив на ліжку сусіда по кімнаті ОСОБА_8 фен для волосся марки «Philips», що належить останньому, та вирішив його таємно викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення і обернення його на свою користь, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, ОСОБА_6 19.12.2018 о 14.00 год., перебуваючи у кімнаті № НОМЕР_1 у приміщенні хостелу по АДРЕСА_4 , переконався, що його дії залишаються непоміченими для інших осіб, після чого підійшов до ліжка сусіда по кімнаті ОСОБА_8 , повторно таємно викрав належний останньому фен для волосся марки «Philips» вартістю 1000 гривень, сховав під свій одяг та вийшов із кімнати, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_6 , розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в сумі 1000 гривень.

Крім того, 11.01.2019 з 12 години 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходився у нежитловому приміщенні по вул. Павлівській, 29 у м. Києві, де, відповідно до попередніх домовленостей, виконував ремонтні роботи на замовлення ТОВ «Темзабуд». Для проведення робіт ОСОБА_9 видав ОСОБА_6 власні будівельні інструменти, а саме відбійний молоток «BoshGSH 11E» та шліфувальну машинку кут 2500 WTCRAFTCAG 230/2500, алмазний круг дістар 230 мм і піку SDMaks+ .

Після того, як ОСОБА_9 залишив приміщення по АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 вирішив повторно таємно викрасти надані йому будівельні інструменти, що належать ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, діючи з прямими умислом та корисливим мотивом, ОСОБА_6 11.01.2019 о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_5 , переконався, що його дії залишаються непоміченими для інших осіб, після чого повторно таємно викрав чуже майно, а саме відбійний молоток «BoshGSH 11E», вартістю 6000 гривень та шліфувальну машинку кут 2500 WTCRAFTCAG 230/2500, вартістю 1380 гривень, алмазний круг дістар 230 мм, вартістю 1480 гривень і піку SDMaks+, вартістю 1760 гривень, поклав його до мішка та вийшов на вулицю через запасний вихід будівлі, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_10 , розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 майнової шкоди у загальному розмірі 10620 (десять тисяч шістсот двадцять) гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити оскаржуваний вирок суду, в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання, мотивуючи тим, що районний суд призначаючи покарання, хоча і вказав, але в повній мір не врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття у вчиненому, повне визнання вини, на утриманні має матір, яка є пенсійного віку, а також відсутність будь-яких претензій потерпілої сторони.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_6 покарання.
Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК Україникваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував.

Також при призначенні ОСОБА_6 покарання судом враховано обставини, які пом`якшують його покарання - щире каяття та визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його особу, який будучи раніше судимий в тому числі за аналогічні злочини, знов вчинив умисне, корисливе, кваліфіковане кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_6 як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та з урахуванням вартості викраденого, відшкодування збитків, позитивної характеристики з місць позбавлення волі, вважає, що в даному конкретному випадку призначене покарання є достатнім та справедливим, вчиненому злочину.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні міри покарання не достатньою мірою враховано обставини, що пом`якшують покарання є безпідставними, оскільки повно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку. Крім того, призначене ОСОБА_6 , покарання, судом першої інстанції, є фактично мінімальним в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для зміни законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого та засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з дня отримання копії даної ухвали.

Судді:

___________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4