Провадження № 1-кп/760/484/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2020 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2017 року за №0001248 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, має на вихованні двох синів, працюючого водієм автобуса ПП «А.Т.Н.», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
за участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

03.12.2017 року приблизно о 08:20 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 - маршрутним таксі № 718, здійснюючи перевезення пасажирів, рухався по проїзній частині Кільцевої дороги на Жулянському шляхопроводі у місті Києві зі сторони вул. М. Трублаїні в напрямку Одеської площі у другій смузі для руху із п`яти наявних, призначених для його напрямку руху, зі швидкістю 70 км/годину, яка перевищувала максимально дозволену в населеному пункті.

В цей час позаду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , у попутному із ним напрямку, у третій смузі для руху проїзної частини Кільцевої дороги на Жулянському шляхопроводі у місті Києві рухався автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.3 та 12.9 б) Правил дорожнього руху:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися 5ід керування цим транспортом у дорозі;

п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.3: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч;

п. 12.9: Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_3 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 70 км/годину, яка перевищувала максимально дозволену у населеному пункті, під час руху при виконанні маневру перестроювання із другої в третю смугу проїзної частини Кільцевої дороги на Жулянському шляхопроводі у місті Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр перестроювання, не надавши дорогу автомобілю «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроюватися, внаслідок чого поблизу другої прогонної споруди Жулянського шляхопроводу здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Після вказаного зіткнення автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , продовжив рух ліворуч та, виїхавши в четверту смугу попутного напрямку, скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 . В подальшому автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , перетнувши розділювальну смугу, виїхали на смуги зустрічного руху, де відбулось перекидання автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , а автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz S420», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до КМКЛ № 17, де ІНФОРМАЦІЯ_2 під час лікування ОСОБА_13 померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи за результатами експертизи трупа ОСОБА_13 , виявлено тілесні ушкодження: синець, садна на обличчі; крововилив в м`які покриви голови в лобно-тім`яно-скроневій ділянці справа; забійна рана на правій бічній поверхні живота; синець, садна на животі; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину та м`язах на передній поверхні живота справа і зліва, паху та передньої поверхні стегон в верхній третині з розміщенням підшкірно-жирової клітковини та утворенням «кармана»; переломи ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври; окутуючий крововилив в парааортальну клітковину на рівні грудного відділу аорти; переломи кісток тазу; розрив задньої стінки піхви; розриви селезінки і печінки; крововиливи на легеневій плеврі по ходу міждольових борозн, крововиливи в зв`язковий апарат печінки та селезінки - ознаки струсу тіла; крововилив в підшкірно-жировій клітковині, на передній і зовнішній поверхнях правої і лівої гомілок в верхній третині; кров в правій плевральній порожнині (всього біля 300 мл); наявність марлевих серветок і рушників, які рясно просякнуті кров`ю черевній порожнині; малокрів`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця; ознаки шунтування крові в нирках; зогнищеве гостре здуття легень - ознаки крововтрати та шоку.

Смерть ОСОБА_13 , настала від поєднаної травми грудей та живота : переломами ребер, кісток тазу та ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком. Ушкодження, спричинені ОСОБА_13 , виникли майже одночасно та об`єднані одним механізмом травми (травма в салоні автомобіля), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням її смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження: закрита поєднана травма грудей та хребта у вигляді забою верхніх часток обох легень справа в 2 сегменті по дорзальній поверхні, зліва в 1, 2 сегментах з незначним пневмотораксом, переломів 7, 11, 12 ребер справа паравертебрально, 6-7 ребер зліва паравертебрально, компресійного перелому тіла 6-го грудного хребця, переломів поперечних відростків справа тіл 3-7 грудних хребців; садно 3-ї фаланги лівої кисті.

Вищевказана закрита поєднана травма грудей та хребта проводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня з падінням артеріального тиску до 80/40 мм.рт.ст. з частотою пульсу 110/хв. (індекс Алговера становить 1,37).

Закрита поєднана травма грудей та хребта ОСОБА_12 за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Між подіями транспортної травми від 03.12.2017 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_12 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження: рвана рана в ділянці лівого передпліччя латерально; закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 3-го ребра справа, вивиху (ушкодження зв`язок) акроміального кінця правої ключиці; відкрита травма правої кисті у вигляді уламкового внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням уламків.

Отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Між подіями транспортної травми від 03.12.2017 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку автотехнічної експертизи в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, є причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування в діях водія ОСОБА_3 виявлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б» та 12.9 б) Правил дорожнього руху.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_13 , завданні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Окрім того, внаслідок порушення ОСОБА_3 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на пасажирському сидінні в автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи отримав легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винуватим, вважав, що ним не було порушено ПДР.

Пояснив, що 03.12.2017 року він працював на маршруті №718. Він працює водієм в ПП «А.Т.Н.» та здійснює перевезення пасажирів.

03.12.2017 року він виїхав о 06:00 год. на справному автомобілі. Їхав по окружній дорозі в сторону Одеської площі і до Жулянського шляхопроводу він рухався в першій полосі, в автомобілі знаходилося 4 пасажири. Рухаючись по Жулянському шляхопроводу їхав в другій полосі, побачивши поруч з лівої сторони автомобіль, який заносило, перестроївся вправо в першу смугу для того щоб уникнути зіткнення. Через декілька метрів відчув удар і автомобіль став некерованим, намагаючись уникнути ще одного удару, відчув удар.

Вважає, що білий автомобіль створив небезпеку для його руху та його занесло так як автомобіль став некерований.

Заявлені до нього цивільні позови потерпілих не визнав.

Не дивлячись на таке відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку, що його винуватість знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала,що 03.12.2017 року вона була пасажиркою автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 - маршрутне таксі № 718, водій дуже швидко їхав, постійно перестроювався з однієї смуги в іншу. Всі події вона поганопам`ятає так як сильно постраждала і перебувала в шоковому стані. До сьогодні не відійшла від ДТП, так як працювала масажистом, а рука не відновила свою роботу. З 2017 року обвинувачений жодного разу не поцікавився навіть станом здоров`я.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 ,який суду показав, що 03.12.2017 року приблизно о 08:00 год. на Жулянському шляхопроводі він рухався на автомобілі «ДЕУ Ланос», д.н.з. НОМЕР_3 , та їхав в напрямку «Теремків», нікого не було і раптово з`явилася маршрутка «Мерседес Бенц», потім був удар, його перекинуло на зустрічну сторону дороги через зелену полосу і далі він конкретно, що сталося погано пам`ятає.

Також, зазначив, що він не зрозумів звідки автомобіль взявся, був удар та спрацювала подушка безпеки і він опинився на другій стороні дороги. Були викликані працівники поліції та швидка допомога.

Крім того, вказував, що автомобіль «Мерседес» виїхав з правої сторони перед ним і удар був в передню частину автомобіля. Він рухався зі швидкістю 60 км/год., а з якою швидкістю рухався автомобіль «Мерседес» він не може сказати.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що 03.12.2017 приблизно о 07:30 год. рухався в напрямку ринку «Столичний» в третій полосі на автомобілі «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час проїзду Жулянського шляхопроводу подивився в ліве дзеркало і побачив білу машину «Мерседес спринтер» попереду, притормозив і потім відчув удар. Водієм зазначеного автомобіля, як мені потім стало відомо, був обвинувачений.

Також, зазначив, що машин було мало, їхав зі швидкістю 50-55 км/год., звідки з`явився «Мерседес», він не зрозумів, тільки в дзеркало встиг побачити «Мерседес», а потім удар, після якого його розвернуло. Після чого, перебуваючи у шоковому стані, викликав поліцію та швидку допомогу.

Вказував, що він не бачив, щоб інші автомобілі порушували ПДР.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що 03.12.2017 року їхала з чоловіком на роботу по Жулянському шляхопроводу та перебувала в автомобілі на пасажирському місці. При цьому, дивилася в мобільний телефон, який тримала в руках. Потім почула стук, їх розвернуло, вона злякалася і після зупинки автомобіля, відкрила двері та вийшла з авто і побачила маршрутку та подумала, що трапилося ДТП.

Також, вказувала, що вони їхали з невеликою швидкістю та вона не бачила який автомобіль їх вдарив.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 грудня 2017 року, схему пригоди та фототаблиці до протоколу: «Об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, Жулянський шляхопровід. Покриття даної ділянки є асфальтобетон, вологе та чисте.

Локацією пошкоджень транспортного засобу «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2 , є пошкодження передньої частини автомобіля, а саме: вм`ятина та подряпина на правій частині капоту, вм`ятини та подряпини на правому крилі, розбито праву передню фару, зірвано передній бампер.

Локація пошкоджень транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , є наступною: автомобіль знаходиться у перевернутому стані, на правому боці, наявні пошкодження з лівої задньої сторони у вигляді подряпин та вм`ятини, лобове стекло розбито.

Локація пошкоджень транспортного засобу автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , є наступною: пошкоджено передню частину автомобіля, а саме: вм`ятини та подряпини на передньому капоті, лівому та правому крилі, передньому бампері, розбито ліву передню фару, наявні тріщини на лобовому склі.

Локація пошкоджень транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz S420», державний номерний знак НОМЕР_4 , є наступною: пошкоджено ліву сторону автомобіля у вигляді подряпин та вм`ятин на передній та задній лівій двері та лівому передньому крилі, у вигляді зламаного пластику, ліве переднє колесо змінено в положенні від первинного стану.

Даними висновоку експерта №3689 від 18.05.2018 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , 1966р.н., виявлено:

А) синець, садна на обличчі; крововилив в м`які покриви голови в лобно-тім`яно-скроневій ділянці справа.

Б) забійна рана на правій бічній поверхні живота; синець, садна на животі; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину та м`язах на передній поверхні живота справа і зліва, паху та передньої поверхні стегон в верхній третині з розміщенням підшкірно-жирової клітковини та утворенням «кармана»; переломи ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври; окутуючий крововилив в парааортальну клітковину на рівні грудного відділу аорти; переломи кісток тазу; розрив задньої стінки піхви; розриви інки і печінки; крововиливи на легеневій плеврі по ходу міждольових борозн, крововиливи в зв`язковий апарат печінки та селезінки - ознаки струсу тіла;

Б) крововилив в підшкірно-жировій клітковині, на передній і зовнішній поверхнях правої і лівої док в верхній третині.

В) кров в правій плевральній порожнині (всього біля 300 мл); наявність марлевих серветок і рушників, рясно просякнуті кров`ю в черевній порожнині; малокрів`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи ендокардом лівого шлуночка серця; ознаки шунтування крові в нирках; вогнищеве гостре здуття легень - ознаки крововтрати та шоку.

2.(2,7). Смерть ОСОБА_13 , 1966р.н. настала від поєднаної травми грудей та живота з переломами ребер, кісток тазу та ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком, на що вказує вищезазначене в п.п. 1.

3.(3,4,5). Виходячи з характеру, локалізації та зовнішнього вигляду ушкоджень, наявності ознак струсу тіла, кольору та інтенсивності забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, даних судово-гістологічного дослідження, а також враховуючи обставини справи, слід вважати, що всі вищевказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, приблизно за добу до настання смерті (може відповідати 03.12.2017 року згідно медичної документації), при автомобільній травмі - травма отримана в салоні автомобіля, від дії деталей салону автомобіля, при зіткненні автомобіля з перешкодою, і при знаходженні постраждалої в салоні автомобіля.

Враховуючи, що всі вищевказані ушкодження виникли майже одночасно та об`єднані одним механізмом травми (травма в салоні автомобіля), оцінювати їх по ступеню тяжкості окремо в даному випадку не має сенсу. Ушкодження, спричинені ОСОБА_13 , мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя численних переломів ребер, переломів кісток тазу, а також ушкоджень внутрішніх органів з крововтратою та шоком) та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

4.(6) В крові трупа ОСОБА_13 при судово-токсикологічному дослідження спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Даними висновоку експерта №346/е від 27.03.2018, згідно якого:

1-3. Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 03.12.2017 о 08.18 год. у гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала місце: підшкірна гематома м`яких тканин тім`яної ділянки справа.

Дане ушкодження спричинене однократною травматичною дією тупого предмету, могло утворитися в термін, вказаний в постанові, тобто 03.12.2017 при транспортній травмі.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 03.12.2017 та отриманням тілесного ушкодження ОСОБА_14 є прямий причинно - наслідковий зв`язок.

Необхідно загострити увагу на наступному:

- п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»), надано вичерпне визначення терміну ушкодження:

- «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

- п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;
- п. 4.7. «Правил» визначає таке: «загострення попередніх захворювань після спричинення тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, обумовлені не власним характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму, дефектами надання медичної допомоги і т.п., не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ...»;

- п. 2.3.5. «Правил» визначає таке: Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів;».

- у п. 4.13 «Правил» визначено таке: «Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках:

- 4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого.

Наголошую, що між «тривалістю розладу здоров`я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніякими чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Слід зауважити, що не було виявлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (однократний опис неврологічного статусу та відсутність опису динаміки його змін, відсутність опису стану м`яких тканин грудної клітки та поперекового відділу хребта із зазначенням видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран)) у своїй сукупності дозволяє вважати встановлені діагнози: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку», «Забій м`яких тканин поперекового відділу хребта», «Закрита травма грудної клітки. Забій грудної клітки» як не обґрунтовані, що не підлягають судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тому відповідно з п.п. 4.6, 4.13.1 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.

Даними висновокуексперта №347/е від 27.03.2018, згідно якого:

1-3. Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 03.12.2017 о 08.04 год. у гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мали місце: такі тілесні ушкодження:

-закрита поєднана травма грудей та хребта у вигляді забою верхніх часток обох легень справа в 2 сегменті по дорзальній поверхні, зліва в 1, 2 сегментах з незначним пневмотораксом, переломів 7, 11, 12 ребер справа паравертебрально, 6-7 ребер зліва паравертебрально, компресійного перелому тіла 6-го грудного хребця, переломів поперечних відростків справа тіл 3-7 грудних хребців;

-садно 3-ї фаланги лівої кисті.

Вищевказана закрита поєднана травма грудей та хребта супроводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня з падінням артеріального тиску до 80/40 мм.рт.ст. з частотою пульсу 110/хв. (індекс Алговера становить 1,37).

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(ів), могли утворитись в термін та за обставин, вказаних у постанові, тобто 03.12.2017 при транспортній травмі.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 03.12.2017 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_12 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Даними висновоку експерта №348/е від 27.03.2018, згідно якого:

1-3. Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 03.12.2017 о 08.19 год. у гр. ОСОБА_7 , 1972 р.н., мали місце такі тілесні ушкодження:

-рвана рана в ділянці лівого передпліччя латерально;

-закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 3-го ребра справа, вивиху (ушкодження зв`язок) акроміального кінця правої ключиці;

-відкрита травма правої кисті у вигляді уламкового внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням уламків;

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони від травматичною дії тупих предметів, могли утворитись в термін, вказаний у постанові, тобто 03.12.2017 при транспортній травма.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 03.12.2017 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Даними висновоку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи від 25.04.2018 №24399/17-52, згідно якого в умовах даної пригоди мало місце перехресне (за напрямом руху), попутне (за характером взаємного наближення) косе (по відносному розташуванню повздовжніх осей, поздовжні осі транспортних засобів становили кут близький до а ~ 20°), зіткнення передньої правої частини автомобіля FORD-TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_2 з лівою задньою бічною поверхнею автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 (див. ілюстрацію №1 дослідницької частини).

Встановити траєкторії руху вказаних транспортних засобів на стадії взаємного наближення та характер їх післяконтаткного пересування с достатнім ступенем точності не вдається за можливе через відсутність достатнього для цього комплексу трасологічних ознак.

В умовах даної пригоди мало місце перехресне (за напрямом руху), попутне (за характером взаємного наближення) косе (по відносному розташуванню повздовжніх осей, поздовжні осі транспортних засобів становили кут близький до а ~ 20°), зіткнення переднього правого кута автомобіля DAEWOO-LANOS реєстраційний номер НОМЕР_3 з лівою бічною поверхнею автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 (див. ілюстрацію №2 дослідницької частини).

Встановити траєкторії руху вказаних транспортних засобів на стадії взаємного наближення та характер їх післяконтаткного пересування с достатнім ступенем точності не вдається за можливе через відсутність достатнього для цього комплексу трасологічних ознак.

Первинний контакт транспортних засобів - автомобіля FORD-TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобіля DAEWOO-LANOS реєстраційний номер НОМЕР_3 з автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 відбувався на проїзній частині дороги, яка призначена для руху в напрямку Одеської площі.

Встановити більш точно розташування транспортних засобів в момент первинного контакту відносно меж проїзної частини не вдається за можливе через відсутність достатнього для цього комплексу трасо логічних ознак.

Даними висновоку експерта від 19.01.2018 №12-1/2841, згідно якого на момент огляду автомобіля «FORD-TRANSIT», д.н.з. НОМЕР_2 несправностей гальмівної системи та рульового керування не виявлено, а виявлено несправність ходової частини. Несправність ходової частини автомобіля «FORD-TRANSIT», д.н.з. НОМЕР_2 виникла в процесі ДТП.

Даними висновоку експерта від 19.01.2018 №12-1/2839, згідно якого на момент огляду автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER» д.н.з. НОМЕР_1 несправностей гальмівної системи та рульового керування не виявлено, а виявлено несправність ходової частини. Виявлені несправності ходової частини виникла в процесі ДТП.

Даними висновоку експерта від 15.02.2018 №12-1/141, згідно якого на момент огляду автомобіля «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_4 , виявлено несправність технічного стану ходової частини. Виявлена несправність технічного стану ходової частини автомобіля «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_4 , виникла в процесі ДТП.

Даними висновоку експерта від 18.06.2018 №12-1/1013, згідно якого:

1)В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3; 12.9.(б) ПДР України.

2)В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України.

3)В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України.

4)В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Mercedes-Benz S420» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_11 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України.

5)В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення досліджуваного зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог пунктів: 10.1, 10.3 ПДР України.

6)В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

7)В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

8)В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz S420» д.н.з НОМЕР_4 ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом застосування екстреного гальмування.

9)В даній дорожній ситуації з діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1, 10.3; 12.9.(6) Правил дорожнього руху України.

10)В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

11)В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_10 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

12)В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz S420» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_11 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

13)Причиною виникнення досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пунктів: 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху України.

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу вироку.

При цьому, клопотання захисника про визнання недопустимими таких доказів як: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.12.2017 та додатки до нього у вигляді схеми та фототаблиці, висновок експерта №12-1/2841 від 19.01.2018, висновок експерта 12-1/2839 від 08.12.2017, висновок експерта №12-1/141 від 15.02.2018, висновок експерта № 3689, висновок експерта №347/е, висновок експерта №348/е, оскільки всі без виключення вищевказані докази здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме унаслідок процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу; висновок експерта №12-1/1013 від 18.06.2018, оскільки під час його проведення використовувалися покази ОСОБА_3 , надані ним у якості свідка у цьому кримінальному провадженні; всі інші докази у кримінальному провадженні №0001248 від 04.12.2017, які є похідними від «Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди» від 03.12.2017 та вищевказаних експертиз, як такі, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.03.2019, огляд проводився слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_16 за участю слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 .

Згідно схеми ДТП та фототаблиці, які є додатками до протоколу огляду місця ДТП, вони складені слідчим СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 та слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 .

Проаналізувавши вказані докази, суд дійшов до висновку, що вони, хоча і містять певні порушення, однак дані порушення є не суттєвими та не є достатніми для визнання їх недопустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те що, зазначені дані не вплинули на висновок експерта який встановив порушення ПДР з боку обвинуваченого, що призвели до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та не були спроставані стороною захисту.

Таким чином, ретельно проаналізувавши безпосередньо дослідженні у судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 03.12.2017 приблизно о 08 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , - маршрутним таксі №718, здійснюючи перевезення пасажирів, рухався по проїзній частині Кільцевої дороги на Жулянському шляхопроводі у м. Києві зі сторони вул. М.Трублаїні в напрямку Одеської площі, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п. 10.1; 10.3, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_13 , тяжкі тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_12 та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілої ОСОБА_7 , а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Отже, у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 , тяжкі тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_12 та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілої ОСОБА_7 , а висновок експерта від 18.06.2018 року № 12-1/1013, підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п. 10.1, п.10.3, 12.9(б) ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Тому, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності повністю доводять вину обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої та тілесних ушкоджень потерпілих середньої тяжкості та тяжких.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд розцінює як обрану лінію захисту за для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 , заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 та спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Відтак, виходячи з норм ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є суспільно небезпечним та тяжким; внаслідок вчиненого злочину загинула людина, що є невідворотним наслідком для потерпілої та заподіяно потерпілим тяжке тілесне ушкодження та середньої тяжкості.
За класифікацією злочин, вчинений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Водночас, наслідком вчиненого ОСОБА_3 злочину стала смерть ОСОБА_13 та завдано тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_12 та середньої тяжкості ОСОБА_7 , через необережні дії ОСОБА_3 , які полягали у грубому порушенні правил дорожнього руху, що доведено в судовому засіданні.

При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Крім того, суд дає оцінку й тому, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем у населеному пункті та здійснюючи перевезення пасажирів, грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до летальних наслідків у вигляді смерті потерпілої та тяжкого тілесного ушкодження та середньої тяжкості потерпілих, чим проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.

Звільнення особи від реального відбування покарання за встановлених обставин не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримання Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню нових злочинів іншими водіями.

Відтак, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, який призвів до загибелі людини, тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, працюючого водієм, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, враховуючи думку потерпілої, яка підтримала сторону обвинувачення.

З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі ближче до середньої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.286 КК України .

За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило смерть потерпілої, тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим, а також те, що ОСОБА_3 працює водієм і здійснює перевезення пасажирів, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобоми на максимальний строк.

Потерпіла ОСОБА_7 , як цивільний позивач, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , приватного підприємства «А.Т.Н.», в якому просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 29 402,68 грн. та суму завданої моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначила, що вона 03.12.2017р. їхала в маршрутному таксі №718 «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , по Кільцевій дорозі в напрямку Одеської площі. Даний автомобіль зіткнувся з автомобілем «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , які їхали в попутному напрямку, після чого виїхав на смугу зустрічного напрямку та перекинувся.

Також, позивач ОСОБА_7 вказує, що внаслідок даної ДТП отримали тілесні ушкодження пасажири автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 маршрутного таксі №718, в тому числі і вона.

Інформацію про виявлене кримінальне правопорушення щодо зазначеного ДТП внесено до ЄРДР 04.12.2017р. за №0001248 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. В даному кримінальному провадженні 05.07.2018р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру, а її визнано потерпілою, оскільки нею було отримано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Крім того, позивач в обґрунтування поданого позову вказує, що вона отримувала медичну допомогу невідкладно у відділенні полі травми Київської міської клінічної лікарні №17, а потім проходила лікування у Військовій частині НОМЕР_5 . Витрати на лікування отриманих нею внаслідок ДТП 03.12.2017р. тілесних ушкоджень, в тому числі на придбання пластин та додаткових імплантів, складають 26 958,94 грн.

Окрім витрат на лікування позивач понесла витрати на проїзд до лікарні двічі на день щодня протягом двох місяців на перев`язки, загальний розмір яких складає 859,99 грн.

Разом з тим, зазначала, що оскільки за станом здоров`я відповідно до встановлених діагнозів вона потребувала сторонньої допомоги та догляду, її чоловік ОСОБА_19 був вимушений піти у неоплачувану відпустку на 14 днів з 07.12.2017р. по 20.12.2017р. включно. Таким чином, родина позивачки зазнала збитків у розмірі 1 547,75 грн., які складаються з заробітної плати чоловіка за 14 днів, яку він мав отримати, але не отримав через необхідність догляду за позивачкою.

Вказує, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної даним кримінальним правопорушенням складає 29 402,68 грн.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , окрім матеріальної шкоди позивач ОСОБА_7 зазнала також немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, яку оцінює у розмірі 50 000,00 грн.

Матеріальну та моральну шкоди, заподіяні в результаті вчинення кримінального правопорушення позивач просить стягнути на свою солідарно з ОСОБА_3 та ПП «А.Т.Н.», оскільки ОСОБА_3 , як встановлено органом досудового розслідування та підтверджується матеріалами кримінального провадження, перебував у трудових відносинах з перевізником ПП «А.Т.Н.» та в момент ДТП 03.12.2017р. виконував свої трудові обов`язки водія маршрутного таксі №718.

Пізніше цивільний позивач ОСОБА_7 подала до суду заяву про збільшення сум, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням якої просила стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_3 та Приватного підприємства «А.Т.Н.» на свою користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 29 402,68 грн. та суму завданої моральної шкоди у розмірі 120 000,00 грн.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , яка є цивільним позивачем та її представник - адвокат ОСОБА_8 підтримали цивільний позов та просили його задовольнити.

Суд, дослідивши докази, надані цивільним позивачем на підтвердження позовних вимог, вислухавши пояснення учасників справи приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх (трудових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням саме трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Звертаючись з даним цивільним позовом ОСОБА_7 вказувала, що оскільки дорожня транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_3 своїх обов`язків водія, то відповідати за шкоду завдану працівником під час виконання його обов`язків має юридична особа роботодавець. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 заявила вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди як до ПП «А.Т.Н.» так і до ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем необґрунтовано та не підтверджено доказами позов про те, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з перевізником ПП «А.Т.Н.» та в момент ДТП 03.12.2017р. виконував свої трудові обов`язки водія маршрутного таксі №718.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Солідарну відповідальність перед потерпілими несуть особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру (статті 543, 1190 ЦК України).

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 та ПП «А.Т.Н.» матеріальної шкоди в розмірі 29 402,68 грн. слід задовольнити частково, на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій з вини обвинуваченого знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зокрема, судом враховано, що потерпілій ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу отриманих тілесних ушкоджень, моральних та фізичних стражданнях, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона змушена докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації.

Проаналізував доводи потерпілої, суд вважає повністю доказаними наявність у неї на протязі тривалого часу моральних страждань і вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Також, з цивільним позовом звернувся потерпілий ОСОБА_20 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «А.Т.Н.», Страхового товариства «Домінанта», як про стягнення матеріальної так і моральної шкоди.

Обґрунтовував свій позов наступним.

03.12.2017 року приблизно о 08:20 год. сталася ДТП за участю автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 маршрутне таксі №718, під керуванням водія ОСОБА_3 та який належить ПП «А.Т.Н.», автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 .

В результаті ДТП пасажири автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до КМКЛ №17, де ІНФОРМАЦІЯ_2 під час лікування ОСОБА_13 померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3689 від 18.05.2018, за результатами експертизи трупа ОСОБА_13 , виявлено тілесні ушкодження, які спричинені ОСОБА_13 виникли майже одночасно та об`єднані одним механізмом травми (травма в салоні автомобіля), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

26.12.2017 року ОСОБА_20 , який є рідним братом загиблої ОСОБА_13 , було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Вважає, що внаслідок злочину йому було заподіяно значну матеріальну та моральну шкоди, а тому просить:

стягнути з відповідача СК «Домінанта» матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн., що складається з витрат на лікування 1 036,56 грн. та витрат на поховання 42 086,30 грн. та витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 56 877,14 грн.;

стягнути з відповідача СК «Домінанта» моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., що складає 5% від розміру матеріальної шкоди;

стягнути з відповідача ПП «А.Т.Н.» моральну шкоду в розмірі 700 000 грн.;

стягнути з відповідача ПП «А.Т.Н.» матеріальну шкоду в розмірі 33 122,86 грн. на спорудження надгробного пам`ятника;

стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.;

стягнути з відповідача ПП «А.Т.Н.» судові витрати в розмірі 8 000 грн.

У судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_20 - адвокат ОСОБА_6 підтримав цивільний позов та просив його задовольнити.

Разом з тим, позов в частині позовних вимог до страхової компанії «Домінанта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди в загальній сумі 105 000 гривень суд вважає таким, що не підлягає задоволенню.

Цивільний позивач не має договірних відносин з компанією, не звертався із заявами до компанії про відшкодування.

Також, не надав доказів нанесення йому компанією моральної шкоди в сумі 5 000 гривень.

Крім того, оскільки компанія «Домінанта» не причетна до самої дорожньо-транспортної пригоди, а тому свої вимоги позивач може вирішувати тільки в цивільно-правовому порядку після набрання вироку, яким буде встановлено вину особи, законної сили.

Окрім цього, не підлягає задоволенню вимоги ОСОБА_20 про відшкодування йому ПП «А.Т.Н.» 8000 гривень судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, оскільки суду не надано доказів щодо понесення цивільним позивачем затрат на вказану суму та калькуляцію цих витрат.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_20 в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Зокрема, судом враховано, що потерпілому ОСОБА_20 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу смерті потерпілої ОСОБА_13 , яка є його рідною сестрою, моральних та фізичних стражданнях, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона змушена докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації.

Проаналізував доводи потерпілого, суд вважає повністю доказаними наявність у нього на протязі тривалого часу моральних страждань і вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Цивільні позови ОСОБА_20 та ОСОБА_7 в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з ПП «А.Т.Н.» та Страхової компанії «Домінанта» не підлягають задоволенню так як цивільними позивачами необґрунтовано та не підтверджено позови в частині перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з ПП «А.Т.Н.» та в частині того, що транспортний засіб «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований в СК «Домінанта».

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст.ст. 124, 126 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити у його розпорядженні;

автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити у його розпорядженні;

автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити у його розпорядженні;

автомобіль марки «Mersedes-Benz S 420», д.н.з. НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити у його розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в розмірі 22 334 гривень 30 копійок.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , приватного підприємства «А.Т.Н.», про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 29 402,68 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_20 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «А.Т.Н.», Страхового товариства «Домінанта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_20 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1