печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явився

слідчого: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року за № 0001584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, за його заявою.

24.03.2020 року ОСОБА_3 подано до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, заяву від 20.03.2020 року про залучення до кримінального провадження № 0001584 від 07.10.2019 року в якості потерпілого.

Постановою Слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 07.04.2020 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

Враховуючи, що висновки слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а відтак постанова є невмотивованою, останній просить скасувати оскаржувану постанову, зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року та допитати в якості потерпілого.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, в якій вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Оскільки, особа, яка подала скаргу, про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, а неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року за № 0001584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

21.03.2020 року ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, одержано заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року.

Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою Слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 07.04.2020 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, оскільки у кримінальному провадженні відсутні будь-які відомості, що свідчать про завдання останньому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, зміст оскаржуваної постанови зводиться до загальних формулювань та не відповідає положенням ст. 110 КПК України. Зокрема, постанова на містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання ОСОБА_3 шкоди. Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року, слідчий зазначив, що будь-яких даних щодо завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди у кримінальному провадженні не встановлено.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_3 наведено конкретне обґрунтування для визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні з підстав заподіяння йому шкоди.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 на постанову Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов`язання слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, допитати ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року, оскільки відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, вирішення вкаазних питань виходить за межі компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року задовольнити частково.

Постанову Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року скасувати.

Зобов`язати Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0001584 від 07.10.2019 року та вручити останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1