Справа № 308/7175/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУ ГП Закарпатській області ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України , -

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУ ГП Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, водій ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Таким чином, водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; та 12.3 Правил дорожнього руху України.
Невиконання водієм ОСОБА_4 , вказаних вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Окрім цього, 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, водій ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Надалі, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на пішохода ОСОБА_7 за наведених вище обставин,поставив потерпілого в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік на автомобілі марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 та переховувався до встановлення його місця знаходження працівниками поліції.

Отже, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В сукупності, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, не працюючий, раніше згідно 89 КК України не судимий.

22.07.2020 органом досудового розслідування ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Вину ОСОБА_4 сторона кримінального провадження слідчий підтверджує зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Клопотання слідчого обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органу досудового слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив тяжкий злочин, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що також підтверджується тим, що останній зник після дорожньо-транспортної пригоди з місця; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також потерпілого, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може чинити на потерпілого та свідків психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_4 , раніше був судимий, що характеризує його як особу яка може вчиняти різного роду та характеру кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, зокрема домашній арешт. Акцентували увагу на тому, що потерпілий не має до нього жодних претензій, підозрюваний не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.
Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ розслідування у сфері транспорту СУ ГУ ГП Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000199, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2020 року.
В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а саме вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3 " б"; 2.3. «б»; 12.3. «Правил дорожнього руху України» водієм ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку №114, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Підозру ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень сторона кримінального провадження обґрунтовує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього, протоколом огляду місця події від 22.07.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 . Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків.
Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).
Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.
Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.
В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.
Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше несудимий, має постійне місце проживання, обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, тому приходжу до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить63 060 грн.
Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 22.07.2020 року 11 год 30 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , закінчується 18.09.2020 року 11 год 30 хв.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 слідчим суддею обов`язків у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060 грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24.07.2020 року о 14 год 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1