Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1092/20
В И Р О К
Іменем України

17 листопада 2020 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією об`єднане у одне кримінальне провадження №0000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2020 та кримінальне провадження №0000049, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світанок, Гребінківського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, осіб на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.03.2011 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 19.05.2011 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11.04.2014 звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 4 місяці; 03.07.2019 року Пирятинським місьрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 29.09.2020 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.310 КК України,-

в с т а н о в и в:
03.09.2020 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з магазином «ЧОБ-99», що за адресою: м. Гребінка, вул. Чернишевського, 69, Полтавської області де шляхом вільного доступу діючи повторно, таємно, умисно та протиправно з корисливих мотивів, викрав велосипед чоловічого типу марки «Україна» синього кольору вартість якого відповідно до висновку експерта №1960 від 08.09.2020 становить 1 000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено повторно.
Крім того, на початку квітня 2020 року, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, для власних потреб, без мети збуту, посіяв рослини коноплі в посадці, яка розташована між селами Почаївка та Тополеве, Гребінківського району Полтавської області, які в подальшому вирощував та відповідно доглядав, а саме обробляв від бур`янів, поливав.
В подальшому, 11.09.2020 в ході проведення огляду місця події в присутності ОСОБА_4 а саме, посадки яка розташована між селами Почаївка та Тополеве, Гребінківського району, Полтавської області, в її частині розміщеній паралельно дорозі с. Скочак, Гребінківського району, з координатами розміщення: 50.1274068, 32.5198105, виявлено та вилучено шістнадцять рослин зеленого кольору, які відповідно до висновку експерта № 2078 від 15.09.2020 мають ботанічні ознаки характерні для рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, а саме: незаконний посів та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєному визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі, обіцяв стати на шлях виправлення.
По факту вчинення ним крадіжки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 03.09.2020 близько 11 год. 00 хв. він разом зі своєю знайомою перебували на річці в с.Загребелля, де купались та відпочивали. Під час відпочинку в них виник конфлікт, в результаті якого, його знайома покинула територію річки та побігла в невідомому напрямку. Через деякий час, так і не дочекавшись повернення знайомої, він одягнувся та пішов в тому напрямку дороги, якою вони йшли на річку, щоб її наздогнати. Близько 13-00 год. він проходячи повз магазин «ЧОБ-99», який розташований за адресою: м. Гребінка, вул. Чернишевського, 69, побачив, що біля нього стоїть старенький велосипед, на якому висіло два пакети, поруч з велосипедом нікого не було. В цей час, з метою того, щоб швидко наздогнати свою знайому, він взяв вказаний велосипед та поїхав, при цьому по дорозі викинувши пакети які на ньому висіли. Проїхавши на велосипеді близько 1,5 км., не наздогнавши свою знайому, він не доїжджаючи до старого дитячого садка, побачив закинуте приміщення, в якому в подальшому залишив викрадений ним велосипед, оскільки він був вже йому не потрібний. На подальше умислу у його користуванні в нього не було, відчужити його з метою отримати дохід також не хотів. Він розуміє, що фактично викрав вказаний велосипед, заподіяв потерпілому збитків і своїми діями вчинив кримінальне правопорушення.
Щодо факту незаконного посіву та вирощування конопель обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на початку квітня 2020 року, він перебував в м.Яготин Київської області, де познайомився з невідомими йому чоловіками, з якими в подальшому пив пиво. Коли в останніх закінчились гроші, вони йому запропонували насіння коноплі взамін грошей, на що він погодився та дав їм за це 50 грн., при цьому останні йому сказали у який спосіб потрібно її вирощувати. Через деякий час, він вирішив посіяти вказані насіння коноплі. Приїхавши в посадку між селами Почаївка та Тополеве, Гребінківського району Полтавської області, він висадив наявні в нього насіння конопель та в подальшому почав їх доглядати, а саме обробляти та поливати. В цілому виросло близько 15 кущів конопель. На початку вересня, він знову ж таки, взявши з дому сапку, направився до посадки. Розпаливши вогонь, щоб було тепло, почав обробляти кущі коноплі. Через деякий час, до нього підбігли двоє чоловіків в камуфляжній формі, як виявилось останні були охоронцями полів, та вважали, що він краде кукурудзу. Однак нічого такого він не робив, після спілкування з ними, вони побачили кущі коноплі та городній інструмент та викликали працівників поліції. Вказані рослини конополі він вирощував для особистих цілей, мети на її збут в нього не було. Розуміє, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення.
Потерпілий по факту крадіжки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті надав заяву в якій просив розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі (а.с.26).
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованих йому крнимінальних правопорушень підтверджується і іншими доказами по провадженню, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого та залучення речових доказів до матеріалів провадження, а також даних щодо процесуальних витрат.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та за ч.1 ст.310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин. Внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаного кримінального закону.
При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченим злочин є нетяжким злочином. За санкцією ч. 1 ст. 310 КК України передбачено покарання до трьох років обмеження волі, що свідчить вчинення обвинуваченим кримінального проступку.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, востаннє судимий вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.09.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Неодружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується посередньо, будь-яких скарг від мешканців села не надходило. Крім того, обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Крім того, відповідно до висновку органу пробації, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Також, суд враховує спосіб та мету вчиненого злочину, наслідки які виразились у викраденні бувшого у використанні велосипеду вартістю 1000,00 грн., при цьому, розмір заподіяної шкоди обвинуваченим фактично відшкодовано, оскільки велосипед буде повернуто власнику.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, відсутність обтяжуючих обставини, позицію державного обвинувача та обвинуваченого, потерпілого, а також відомостей, що характеризують його особу, обставини викладені органом пробації в досудовій доповіді, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за:
- за ч. 1 ст. 310 КК України у виді 2 років обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.09.2020 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В той же час, загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
З цього приводу, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-товарознавчої та судово-хімічної експертиз на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст.70, ст.75, 76, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.310 КК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 310 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.09.2020 та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, крім того відповідно до ч.3 ст.76 КК України покласти додаткові обов`язки: виконувати заходи, передбачені пробаційною программою (вид якої буде визначено органом пробації), працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. та 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп. за проведення судово-хімічної експертизи.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили, а саме:
- велосипед чоловічий типу марки «Україна» повернути потерпіліому ОСОБА_5 ;
- 16 рослин коноплі, сапку з дерев`яною ручкою, металевий розпушувач для землі, дві каністри об`ємом 5 та 4 літри знищити.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_6