Провадження № 11-кп/4823/43/21
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007322 від 16.09.2018 року, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого. Має на утриманні батьків пенсіонерів 1948 та 1950 року народження, працюючого інспектором з охорони РВ «Північ» ТОВ «Альянс Маркет», раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з часу його фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення у період з 20.09.2018 по 21.09.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_10 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 7265 грн. 23 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2018 у вечірній час, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_9 , який працював інспектором з охорони РВ «Північ» магазину «Квартал» ТОВ «Альянс-Маркет» та перебував на час вчинення кримінального правопорушення у відпустці, знаходився в приміщенні магазину «Квартал», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 5-А.

Під час перебування в торгівельній залі вказаного магазину у ОСОБА_9 виникла підозра щодо можливого викрадення товару відвідувачем магазину ОСОБА_13 . На цьому ґрунті між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виникла сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою. У ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_13 , пішов за ОСОБА_13 , який вийшов з приміщення вище вказаного магазину. Безпосередньо після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_9 16.09.2018, в період часу з 19 год. 43 хв. по 19 год. 48 хв., знаходячись по вул. Льотній у м. Чернігові між будинками № 15, 11, 11-А, 23, біля майданчику для розташування сміттєвих контейнерів, умисно наніс ОСОБА_13 один удар ножем у живіт, чим заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани на передній поверхні черевної стінки, що служать початком ранового каналу, який проходить через шкіру, підшкірну клітковину, кінцевий відділ мечеподібного відростку грудини, печінково-шлункову зв`язку, аорту та парааортальну клітковину, та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та має прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю потерпілого.

Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_13 помер у приміщенні приймального відділення Чернігівської міської лікарні № 2 від гострої крововтрати.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_13 .

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно його підзахисного ОСОБА_9 .

Автор скарги переконаний, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник вказує про незаконність та необґрунтованість вироку суду з огляду на наступне:

- допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заперечив фактичні обставини викладені у пред`явленому обвинуваченні, що у свою чергу кореспондується з висновком судово-психіатричної експертизи № 565 від 18.10.2018, в якому експерт вказав про послідовність показань ОСОБА_9 та відсутність посилань останнього на забування подій;

- показання обвинуваченого, надані ним в якості підозрюваного перевірені та уточнені під час проведення 12.11.2018 року слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки, із деталізацією перебігу подій, в тому числі і щодо отриманих ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що відповідають висновку судово-медичної експертизи № 561 від 25.10.2018 року;

- звертає увагу на висновок додаткової судово-медичної експертизи №1099 від 06.12.2018 року щодо обставин та положення при яких могло утворитися колото-різане поранення потерілого ОСОБА_13 , з якого як вказує захисник слідує, що тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказує у слідчому експерименті підозрюваний ОСОБА_9 ;

- такий висновок щодо ідентичності показань обвинуваченого можна зробити, вважає адвокат, і з урахуванням висновку експерта №162-ц від 10.10.2018 року, з якого слідує групова належність крові, що пояснює механізм і послідовність заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, які встановлені у ОСОБА_9 ;

- автор скарги переконаний, що вказаним вище доводам не дана належна оцінка судом першої інстанції, оскільки суд обмежився лише їх перерахуванням, чим порушив вимоги ст.ст. 94, 370 КПК України;

- звертає увагу, що поза увагою суду залишились ті обставини, що показання свідків ОСОБА_14 на слідчому експерименті, і показання свідка ОСОБА_15 щодо перебігу конфліктної ситуації з потерпілим повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_9 ;

- протокол огляду речей та документів від 18.09.2018 року, на який послався суд, як на доказ вини, містить перегляд слідчим в присутності свідка ОСОБА_14 відеозапису з камер спостереження, на якому зафіксований момент залишення магазину обвинуваченим та відсутність в його руках жодних предметів, а тим більше ножа;

- показання свідка ОСОБА_16 є відмінними у суттєвих деталях з показаннями свідка ОСОБА_17 ;

- адвокат ставить під сумнів наявність у обвинуваченого ножа чи іншого колючого предмету з урахуванням показань свідків та вказаного відеозапису спостереження з магазину;

- просить врахувати відсутність в рішенні суду мотивів неврахування окремих доказів, в першу чергу для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом;

- судом не надано оцінку обставин події з урахуванням всіх доказів досліджених під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку між собою, а навпаки вирок обґрунтовано суперечливими показаннями свідків.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 ставить перед апеляційним судом вимогу про зміну оскаржуваного вироку в частині строку призначеного покарання. Вказує, що частково не згодна із вироком, оскільки вважає його занадто м`яким. Так, при встановлених судом обставинах, а також повному запереченні вини самим обвинуваченим та невизнанням ним цивільного позову, у зв`язку із вчиненням найтяжчого злочину, що полягає у свавільному позбавленні людини життя, саме покарання у виді 15 років позбавлення волі буде співмірним за вчинені дії.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку і доводи апеляційної скарги, доводи захисника на підтримку поданої ним скарги, позицію обвинуваченого, що висловився з проханням задовольнити апеляційну скаргу адвоката, прокурора, який повністю заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів, які належно досліджені, правильно оцінені судом і обґрунтовано покладені в основу вироку.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений показував, що за обставин, вказаних у вироку, в нього відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_13 , який на вулиці переріс у фізичний конфлікт. При цьому обвинувачений утримував потерпілого а лежачому стані на землі, ніяких тілесних ушкоджень, в тому числі ножем, йому не заподіював і від яких та чиїх дій ОСОБА_13 могло було заподіяне тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення, він не знає.

Водночас, допитані по справі свідки дали показання, з яких випливає, що під час фізичного конфлікту ОСОБА_18 повалив на землю ОСОБА_13 і в цей момент наніс йому удар ножем. Це підтверджено покараннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Остання, зокрема, була безпосереднім очевидцем події, бачила, що обвинувачений наздогнав потерпілого і повалив його на землю, бачила в руках обвинуваченого лезо ножа. Показання цих свідків належним чином описані у вироку та їм дано правильної оцінки. При цьому колегія суддів наголошує, що автором апеляційної скарги зі сторони захисту неправильно викладені обставини справи у скарзі, вважаючи, що ОСОБА_19 не бачила ножа в руках обвинуваченого. Прослуховуванням аудіо запису судового процесу встановлено, що цей свідок давала упевненні показання про те, що в руках у обвинуваченого в момент боротьби вона бачила ніж (т.2 а.с. 199).

Свідок ОСОБА_15 , допитана в суді першої інстанції, показала, що бачила двох чоловіків на землі, один з яких, підвівшись, пробіг невелику відстань і впав, біля нього зібрались люди та викликали йому швидку допомогу.

На думку суддів апеляційного суду, ці показання свідків є належними, допустимими, достовірними і правдивими. Підстав не довіряти їм у колегії суддів немає. Стороною захисту не надано ніяких доказів того, що свідки зацікавлені в справі і можуть давати неправдиві свідчення. Колегія суддів, крім того, вважає, що показання цих свідків не являються суперечливими. Кожен з них випадково опинився на місці злочину, спеціально за злочином не спостерігав і давав суду показання лише про ті обставини, які особисто сприймав. Жоден зі свідків не бачив усієї картини злочину повністю, проте їхні показання у співставленні між собою не лишають у колегії суддів сумнів про нанесення поранення обвинуваченим потерпілому ОСОБА_13 за обставин, вказаних у вироку. Колегія суддів переконалась, що показання кожного зі свідків як окремо так і разом у сукупності, не підтверджують позиції обвинуваченого і не виправдовують його.

Показання свідка ОСОБА_20 , дані ним в місцевому суді, разом з дослідженими відеоматеріалами записами камер спостереження в магазині, підтверджують наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому шкоди його здоров`ю. Той факт, що на відеозаписах з цих камер не зафіксовано ножа у ОСОБА_21 , не виправдовує його, адже колегія суддів вважає малоймовірною поведінку обвинуваченого, який би демонстрував ніж в торгівельному залі магазину, заздалегідь знаючи про наявність там відеокамер.

Вказані свідки на досудовому розслідуванні брали участь в слідчій дії впізнанні особи, котра заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_22 і упевнено показали на ОСОБА_9 , що також ретельно відображено у вироку.

Згідно висновків судово-медичних експертиз, № 890 та 1099 за 2018 рік, смерть ОСОБА_13 настала унаслідок гострої крововтрати, спричиненої колото-різаним пораненням живота з пошкодженням черевної аорти. Після отримання цих тілесних ушкоджень потерпілий міг незначний час вчиняти цілеспрямовані дії. Тілесні ушкодження, заподіяні йому, не характері для самозахисту (т.2 а.с. 70)

Колегія суддів не погоджується з твердженням апеляційної скарги щодо висновку судмедекспертизи № 1099, який, на думку сторони захисту, виправдовує обвинуваченого. У своїх висновках експерт не дав категоричних відповідей на ряд поставлених перед ним питань, а висновки судово-медичних експертиз суд першої і апеляційної інстанції оцінює у взаємосукупності з іншими доказами.

Не являється належним доказом для виправдання обвинуваченого і висновок судово-цитологічної експертизи № 162-ц (т.2 а.с. 183). Відсутність в біологічних зразках, відібраних у обвинуваченого слідів крові потерпілого, пояснюється тим, що біологічні зразки у ОСОБА_21 були відібрані через 4 дні після скоєння злочину, що й відобразилось на результатах експертного дослідження. Разом з тим, інші докази свідчать про скоєння убивства ОСОБА_13 саме ОСОБА_21 .

В ході судового розгляду поза розумним сумнівом встановлено, що після фізичного конфлікту з ОСОБА_21 , ОСОБА_13 підвівся з землі, пробіг незначну відстань і впав, після цього вже не піднімався, просив перехожих про допомогу. З цього місця він з пораненням черевної порожнини був забраний бригадою швидкої допомоги до лікарні. Ніяких даних про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в іншому місці, від іншої людини, стороною захисту не надано. Навпаки відеозаписи з камер спостереження магазину «Квартал» свідчать, що потерпілий, здійснивши покупки, самостійно вийшов магазину, де в нього був конфлікт з ОСОБА_21 . Отже, єдиним місцем, де ОСОБА_13 міг би отримати тілесні ушкодження було саме те місце, де його звалив з ніг ОСОБА_18 . І саме він ( ОСОБА_18 ), за відсутності інших осіб, заподіяв потерпілому поранення, від яких він помер.

Позиція сторони захисту про те, що обвинувачений не заподіював потерпілому ніяких тілесних ушкоджень і зокрема, проникаючих поранень, спростовуються наведеними вище доказами. Колегія суддів наголошує, що лінія захисту вибудована таким чином, що показання обвинуваченого подаються суду як абсолютна істина, яка підтверджена доказами, наведеними у скарзі. Колегія суддів звертає увагу, що ніякий з доказів, на які посилається сторона захисту, не має наперед встановленої сили і кожен з них а також усі вони в сукупності невинуватості ОСОБА_9 не підтверджують. Навпаки показання ОСОБА_9 про те, що в момент боротьби з потерпілим останній був живим і здоровим, а через кілька хвилин він уже мав поранення, які отримав невідомо від кого, підтверджують правильність висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_9 , котрий, на переконання колегії суддів, і є тією єдиною людиною, яка заподіяла тілесні ушкодження потерпілому.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 115 ч. 1 КК України є правильною. Нанесення проникаючого поранення в життєво важливий орган черевну порожнину з такою силою, що це викликало пошкодження внутрішніх органів та швидку смерть потерпілого, свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому смерті.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Зокрема, судом враховано усі дані про особу обвинуваченого, дані про його особистість, сімейний стан, наявність утриманців, характеристику за місцем роботи. Також враховано позицію потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання.

З урахуванням того, що обвинувачений не був судимим, враховуючи його вік, характеристики, колегія суддів вважає, що саме таке покарання, яке призначив місцевий суд буде достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.

Питання цивільного позову в апеляційних скаргах не порушується, тому апеляційним судом воно не досліджується.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування вироку, під час апеляційного перегляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошенні і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3