Справа №463/733/21
Провадження №1-кс/463/769/21
У Х В А Л А

29 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 28.10.2020 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_3 від посади дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) на строк 2 місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно.

Зокрема, за даними слідства сержант ОСОБА_3 , який відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 462-ос від 02 жовтня 2020 року, призначений на посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 прикордонний загін), у невстановлений на даний досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, маючи на меті незаконне збагачення, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, а саме 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону (PVP), яку в подальшому незаконно зберігав з метою збуту у кімнаті для зберігання особистих речей №12 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, 27.10.2020 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи на території відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного збагачення, у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел спрямований на систематичний збут психотропних речовин та з метою його реалізації, останній запропонував ОСОБА_4 здійснювати у нього придбання таких речовин.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_3 ,з метою викриття злочинної діяльності останнього, погодився на його пропозицію та звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.

Так, 30.12.2020, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом спрямованим на збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю одержав від громадянина ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 грн., за що у подальшому, а саме 21.01.2021 близько 21.00 год., перебуваючи в приміщенні вказаного відділення інспекторів прикордонної служби, збув ОСОБА_4 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме 0,2772 г. 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону (PVP), передавши її з метою конспірації в середині ліхтарика чорного кольору.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.01.2021 близько 11.30 год. ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом спрямованим на збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на другому поверсі відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю повторно збув ОСОБА_4 білу порошкоподібну речовину у згортку, який попередньо помістив до рулону з-під туалетного паперу з метою конспірації, за що отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 грн.

Одразу після цього ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Перебування ОСОБА_3 на даній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки здійснював збут наркотичних речовин безпосередньо колегам по роботі. Крім того, корисливий мотив злочину дає підстави вважати, що перебуваючи на посаді підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор подав заяву про підтримання клопотання та розгляд справи у його відсутності.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Подали до суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення клопотання не заперечують.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 28.10.2020 року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_3 повідомлено 28.01.2021.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_3 фактично затриманий 27.01.2017 о 12:17 год. після того, як його застали під час вчинення злочину.

Відповідно до наказу № 462-ОС від 02.10.2020, ОСОБА_3 призначено на посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 прикордонний загін).

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відсторонення від посади, згідно з п. 4 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч.2 ст.157 КПК України).

Проаналізувавши наведені у клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, вважаю, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами, зокрема:

протоколами допиту свідка ОСОБА_4 від 23.10.2020, від 10.01.2021 та від 27.01.2021, який під загрозою кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві покази повідомив про розповсюдження ОСОБА_3 наркотичних засобів та про придбання у ОСОБА_3 таких наркотичних речовин;

протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 30.12.2020, які надавались свідку, який діяв під прикриттям, для придбання наркотичних речовин у ОСОБА_3 ;

висновком експерта від 22.01.2021, згідно якого надані на експертизу кристалічна речовина білого кольору, що упакована в 1 паперовий конверт білого кольору, в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, маса якого становить 0,2772 г;

протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 27.01.2021, які надавались свідку, який діяв під прикриттям, для придбання наркотичних речовин у ОСОБА_3 ;

протоколом обшуку від 27.01.2021, в ході якого, серед іншого, було виявлено грошові кошти, які раніше надавались свідку для придбання наркотичних речовин, а також було виявлено інші речі зі слідами білої порошкоподібної речовини;

протоколом освідування підозрюваного від 27.01.2021.

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором виконано вимоги п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як відсторонення його від посади та чи можливо завдяки цьому виконати завдання кримінального провадження?

Згідно ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, виходячи з синтаксичного аналізу норми ч. 1 ст. 157 КПК України, вживання сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Слідчий суддя не буде акцентувати увагу на тому, чи існують докази того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, передбачені ч. 1 ст. 157 КПК України і про які вказав прокурор у кримінальному провадженні. Оцінку цих ризиків слідчий суддя проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

Відповідно до згаданих вище обставин кримінального провадження, ймовірний злочини вчинений ОСОБА_3 безпосередньо на займаній посаді, де розповсюдження наркотичних засобів здійснювалось серед колег підозрюваного, один з яких є свідком у кримінальному провадженні та колегою ОСОБА_3 .

Таким чином, приходжу до висновку, що перебуваючи на посаді ОСОБА_3 , використовуючи свій авторитет та здобуті зв`язки може здійснювати вплив на свідка.

Зрештою, сторона захисту, як вбачається, не оспорює цієї обставини та й взагалі визнала клопотання.

Тому, слід вважати, що слідчим та прокурором виконано вимоги пунктів 2 та 3 ч. 3 ст. 132 КПК України та доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 157 КПК України.

Чи спричинить відсторонення підозрюваного від посади негативні наслідки для інших осіб?

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

З огляду на правову природу таких наслідків, на думку слідчого судді дана обставина повинна досліджуватись в комплексі зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій йдеться про таке:

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно практики ЄСПЛ, яку останній повторив у справі «Денісов проти України» (рішення від 25.09.2018р., заява № 76639/11, п. 100, 102, 107, 115) хоча зі статті 8 Конвенції прямо не випливає право на працевлаштування або право на вибір конкретної професії, поняття «приватне життя» у широкому розумінні в принципі не виключає діяльність професійного або ділового характеру. Зрештою, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом (див. рішення у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), від 16 грудня 1992 року, пункт 29, Серія A № 251B, та згадані рішення у справах «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), пункт 165, «Барбулеску проти Румунії» (Barbulescu v. Romania), пункт 71). Отже, професійне життя є частиною зони взаємодії між особою та іншими людьми, що за певних обставин навіть в публічному контексті може підпадати під сферу «приватного життя» (див. згадане рішення у справі «Фернандез Мартінез проти Іспанії» (Fernandez Martinez v. Spain), пункт 110).

У справах, що входять до наведеної категорії, Суд застосовує поняття «приватного життя» на підставі двох різних підходів: (б) визначення питання «приватного життя» як підстави для спору (підхід, заснований на підставах) та (в) вилучення питання «приватного життя» з наслідків оскаржуваного заходу (підхід, заснований на наслідках).

Коли підстави для застосування заходу, який впливає на професійне життя особи, не пов`язані з її приватним життям, питання за статтею 8 Конвенції може все одно виникнути, якщо оскаржуваний захід має або може мати серйозні негативні наслідки для приватного життя особи. У зв`язку з цим Суд враховував негативні наслідки з точки зору (i) впливу на «внутрішнє коло», зокрема, коли виникали серйозні матеріальні наслідки, (ii) можливостей особи «встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми», та (iii) впливу на репутацію особи.

При застосуванні підходу, заснованого на наслідках, рівень суворості з огляду на всі наведені аспекти набуває вирішального значення. Саме заявник має переконливо продемонструвати, що цей рівень був досягнутий у його справі. Заявник має надати докази, які підтверджуватимуть наслідки оскаржуваного заходу. Суд визнає, що стаття 8 Конвенції є застосовною лише за умови, що ці наслідки є дуже серйозними та значною мірою впливають на його приватне життя.

Страждання заявника мають оцінюватись шляхом порівняння його життя до та після вжиття відповідного заходу.

Застосовуючи і даній справі підхід, заснований на наслідках слідчий суддя враховує, що так чи інакше відсторонення від посади матиме негативні наслідки.

Крім того, не викликає сумніву той факт, що відсторонення підозрюваного від посади вплине на його можливості встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, та вплине на його репутацію.

Однак, немає жодного доказу, що підозрюваний має на утриманні інших осіб.

Тому, порівнюючи життя підозрюваного до та після відсторонення його від посади, слідчий суддя не вбачає негативних наслідків для його приватного життя такого рівня суворості, що це б становило порушення вимог статті 8 Конвенції. Достатньо переконливих доказів, які б доводили протилежне сторона захисту не надала, хоча саме на неї покладено обов`язок подання цих доказів.

Зрештою, такий захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади має тимчасовий характер, потреба в якому після виконання завдань кримінального провадження з часом відпадає. Отже, можливості підозрюваного встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, а також його репутація не зазнають непоправної шкоди.

Відповідно, слідчий суддя у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України не вбачає можливості настання тяжких наслідків для інших осіб у випадку відсторонення підозрюваного від посади.

Таким чином, враховуючи відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, а також з огляду на можливість здійснення впливу на свідків, приходжу до висновку, що досягнути завдань кримінального судочинства неможливо без відсторонення підозрюваного від посади і тому клопотання слід визнати обґрунтованим та задовольнити, відсторонивши ОСОБА_3 від займаної посади.

При цьому, за встановлених обставин та доведеності обставин, передбачених у ч. 3 ст. 132 КПК України, а також наявності обґрунтованого ризику впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, відсторонення від посади слідчий суддя вважає об`єктивно виправданим в сучасному демократичному суспільстві, і як наслідок, порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод немає. Зрештою, на таке порушення не посилається і сторона захисту.

Строк відсторонення слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 154-157, 309, 395 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Відсторонити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від посади дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) до 28 березня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1