Справа № 402/867/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2020м. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні у м. Благовіщенське Кіровоградської області в залі судових засідань Ульяновського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000038 від 09.09.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин:
08.09.2020 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на території домоволодіння в АДРЕСА_1 , на трунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 (а саме, що склалися в результаті словесного конфлікту між братом ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 ) усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на нанесення невизначеного обсягу тілесних ушкоджень потерпілій, умисно, наніс із прикладанням сили ОСОБА_4 , один удар, правою рукою зжатою в кулак в область лівого ока. Внаслідок нанесення ОСОБА_2 удару, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №38 від 09.09.2020 року дане тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_4 , утворилось від локальної дії тупого твердого предмету індивідуальні властивості якого не відобразились в ушкодженні, відповідає вказаному в постанові часу спричинення та має ознаки легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.1. утверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 125 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_2 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, в заяві вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Потерпіла ОСОБА_4 , надала письмову заяву, в якій вказує, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_2 , у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 , кримінального проступку - умисного легкого тілесного ушкодження, а тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок.
За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.
Розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину, що, суд визнає, як обставини, які пом`якшують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
При таких обставинах, враховуючи особу ОСОБА_2 суд вважає, що покарання повинно бути у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду воно буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов та речові докази по справі відсутні.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_2 не обиралась.
Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винним і призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України 100 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний Кіровоградської області суд протягом 30 діб після проголошення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1