1-кп/154/124/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000203, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Волинської області, Шацького району, с. Грабове, громадянки України, не працюючої, одруженої, з середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 30 вересня 2019 року близько 11 години 48 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» №5013, розташованого по вулиці Миру, 14 в смт. Локачі, заздалегідь знаючи ПІН-код до банківської картки АТ КБ «Приватбанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, зателефонувала на мобільний телефон останньої та в ході розмови шляхом обману дізналась три останні цифри мобільного номеру АТ КБ «ПриватБанк», які використала для ідентифікації проведення операцій із зазначеною карткою. В подальшому ОСОБА_4 використовуючи банкомат АТ КБ «Приватбанк» №5013 здійснила зняття готівки з зазначеної банківської картки потерпілої ОСОБА_6 внаслідок чого шляхом обману заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 1500 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство).

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, висловила щире каяття у вчиненому та обіцяла більше ніколи не вчиняти злочину, просила пробачення у потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні, не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 правопорушення, вказала, що прийме від неї пробачення лише після відшкодування їй завданої шкоди. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпіла не заявляла, хоч їй судом було роз`яснене право подачі такого позову.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні обвинуваченою та потерпілою не заперечувалися, а фактичні обставини справи ними не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченої та потерпілої, у судовому засіданні не досліджувались.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченої, котрі виразились заволодінні чужим майно шляхом обману (шахрайство), кваліфіковані вірно за ч.1 ст.190 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що у відповідності до ст.12 КК України його віднесено до категорії кримінального проступку. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
З врахуванням вищенаведеного, думки сторони публічного обвинувачення, потерпілої, особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд вважає що достатнім та необхідним для її виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності.
За матеріалами складеної щодо ОСОБА_4 досудової доповіді у справі, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та спосіб її життя, історію правопорушень та середній рівень ймовірності повторного правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правпорушень як засудженими, так і іншими особами.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в межах санкції частини цієї статті.

Речових доказів у справі не має. Судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ч.1 ст.190 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Головуючий (підпис)
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1