Дата документу 12.01.2021 Справа № 321/1192/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/1192/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/254/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новокузнецьк Кемеровської області Російської Федерації, громадянина України, який має повну середню освіту, неодружений, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (тимчасово проживає у будинку АДРЕСА_2 ), раніше судимого:
04 вересня 2013 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
28 жовтня 2013 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 09 липня 2015 року звільнений на підставі ст.6 Закону України «Про амністію 2014 року»,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.297, ч.1 ст.263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.297, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст.297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти про зміну місця проживання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта: при проведенні судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № 12-150/6-492 від 3 жовтня 2018 року 1144,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що провадження відносно нього сфабриковане. Злочини, які йому інкримінують, він не вчиняв, а всі епізоди по даному провадженню були інсценовані працівниками Михайлівського ВП та ОСОБА_9 . Так, в листопаді 2018 року останні дали йому гранату, з якою його в подальшому і затримали в парку в смт Михайлівка. Наприкінці листопада 2018 року був інсценований злочин і на кладовищі. Працівники Михайлівського ВП показали йому могилу, з якої він начебто викрав металевий кут. Те, що було розпочато кримінальне провадження, від нього було приховано. Всі підписи від його імені в матеріалах провадження підроблені.

Згідно з вироком суду, приблизно о 10 годині 20 квітня 2018 року, ОСОБА_6 , грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, маючи умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на місці поховання, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на цвинтарі, який розташований між вул.Грязнова та вул.Пушкіна у смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з місця поховання ОСОБА_10 , шляхом демонтажу таємно викрав два металеві швелери довжиною 1 метр, шириною 8 см, висотою 2 см, товщиною метала 2 мм кожен, загальною вагою 14 кг, за ціною 5 гривень 50 копійок, на загальну суму 77 гривень, які належали ОСОБА_11 , тим самим вчинив наругу над могилою, де поховано ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_6 вищевказані викрадені з місць поховання предмети виніс за територію вказаного цвинтаря, чим отримав можливість в подальшому розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд.
Крім того, приблизно о 09 годині 30 хвилин 21 червня 2018 року ОСОБА_6 , рухаючись у західному напрямку по автодорозі Т 0810 В.Білозірка-Михайлівка до М 18 на території Михайлівського району Запорізької області, у лісосмузі у траві знайшов металевий корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 сферичної форми з маркувальним позначенням «107 35-84 Т», яку зберігав при собі (у кишені штанів), та пішки направився до парку ім. Чудновського, що розташований по вул.Миру у смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, тим самим вчинив незаконне придбання та носіння вибухових речовин.
Далі, о 14 годині 55 хвилин 21 червня 2018 року під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на лавці, що знаходиться на території парку ім. Чудновського у смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_6 тримав у лівій руці металевий корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, сферичної форми з маркувальним позначенням «107 35-84 Т» з вкрученою в нього холостою пробкою гранат, який до боєприпасів не відноситься, який останній незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу, та який згідно з висновком комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № 12-150/6-492 від 03 жовтня 2018 року, є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 з вкрученою в нього холостою пробкою гранат, який до боєприпасів не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 г. Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 придатний для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху або при утворенні необхідних для цього умов.

У судове засідання суду апеляційної інстанції обвинувачений не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, окрім обвинуваченого вищевказаний вирок суду ніким не оскаржується.
Враховуючи викладене, колегія судів вважає за можливе розглянути провадження у відсутність обвинуваченого, оскільки неприбуття останнього у судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, що не суперечать вимогам ст.ст.401,405 КПК України, та проти чого не заперечували прокурор та захисник - адвокат ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати вищевказаний вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені при розгляді провадження судом першої інстанції, що потягло порушення права обвинуваченого на захист; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги і вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону не відповідає через таке.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, призначеному для обговорення питання щодо поновлення ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження, встановлено, що останній має явні вади слуху, через що він не здатен повною мірою реалізувати свої права та ефективно самостійно здійснювати свій захист.
У зв`язку з викладеним, ухвалою апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залучено захисника для здійснення захисту ОСОБА_6 за призначенням.
З відео та звукозапису судового засідання, який міститься на технічному носії інформації в матеріалах провадження, вбачається, що на час розгляду провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 також мав вади слуху, але свій захист здійснював самостійно.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права.
Проте, питання щодо обов`язкової участі захисника у даному провадженні судом першої інстанції не обговорювалось, а докази у провадженні досліджені судом у скороченому порядку на підставі ч.3 ст.349 КПК України, оскільки, як зазначено у вироку, обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.
В той же час, враховуючи вимоги ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та усталену практику Європейського суду з прав людини, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.7-9 КПК України, з огляду на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкість висунутого останньому обвинувачення і суворість покарання, що йому загрожує, а також те, що, згідно з матеріалами провадження, обвинувачений відноситься до категорії соціально уразливих верств населення, колегія суддів вважає, що інтереси правосуддя в даному випадку вимагали від суду першої інстанції забезпечення обвинуваченому безоплатної правової допомоги, оскільки сам обвинувачений захисника не залучив.
Розглянувши дане провадження у відсутність захисника та ще й не дослідивши докази у провадженні в повному обсязі, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що в свою чергу потягло порушення права обвинуваченого на захист.
Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, у зв`язку з чим вищевказаний вирок суду на підставі ст.ст.412, 415 КПК України підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані недоліки, розглянути кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, за участю захисника, повно та всебічно з`ясувати обставини провадження і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Оскільки оскаржуваний вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, щодо фабрикування справи тощо мають ретельно перевірятися судом при новому розгляді.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409-410, 412, 415 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч. 1 ст. 263 КК України, та засуджено, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4