Ухвала
Іменем України
8 жовтня 2020року

м. Київ
справа № 607/26715/19
провадження № 51-4789ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 1 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі статті 72 КК в строк покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення з 12 вересня 2019 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено ОСОБА_4 на 2 місяці, а саме до 15 червня 2020 року. Вирішено цивільний позов і питання пов`язані з арештом майна та речовими доказами.
Також цим вирок визнано винуватим та засуджено ОСОБА_6 судові рішення щодо якого не оскаржуються в касаційному порядку.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 1 липня 2020 року вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2020 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК, а також вимоги, які відповідають змісту статті 436 КПК.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, захисник в обґрунтування своєї позиції вказує на порушення права на захист в частині надання права його підзахисному виступити у судових дебатах, які були під час судового засідання у суді першої інстанції, при цьому зазначає, що доводи його апеляційної скарги було проігноровано у суді без належних вказівок на них та без обґрунтування своєї позиції щодо змісту оскаржуваної ухвали.

Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Не виконано захисником і вимог частини 6 статті 427 КПК, оскільки ним не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 1 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8