Справа № 487/5651/18
Провадження № 1-кп/487/146/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання заступника начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинувальним актом внесеним в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000363, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України , -

ВСТАНОВИВ:
До суду з апеляційного суду Миколаївської області, згідно ухвали суду від 17.01.2018 року, надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст..ст.186 ч.2, 187 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справви, до суду неодноразово не з`являвся. Відповідно до наданих уповноваженими особами Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області даних за місцем проживання, зазначеним в обвинувальному акті був відсутній.

27.03.2020 року заступник начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуроатури №1 ОСОБА_6 подав до суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року було задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами суду від 15.08.2018 року та 06.04.2020 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук.

10.08.2020 року ОСОБА_8 було затримано, в порядку ст.191 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався. Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків, та продовжити злочинну діяльність, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює їх застосування до ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав.
Обвинувачений та його захисник проти задоволеннявказаного клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність прокурором на даний час наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, які слугують підставою щодо обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

За положеннями ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого. свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта. спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора та обвинувального акту, суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст..177 ч.1 п.п.1,3 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи, що у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує покарання до десяти років позбавлення волі, з метою його уникнення, може переховуватися від суду за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території, враховуючи тривалий період переховування ОСОБА_4 від суду, перебування його у розшуку.
Крім того, оскільки розгляд справи в суді ще не розпочато, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно вплинути на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню.
Одночасно, суд приходить до висновку, щодо не доведеності прокурором існування ризику, пеередбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК УКраїни.
При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності, а саме: обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованих тяжких корисливих кримінальних правопорушеннь проти власності.
При цьому суд приймає до уваги, що тяжкість обвинувачення може бути прийнята за підставу тримання під вартою на початковій стадії судового розгляду, що узгоджується з сталою практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Цеєлєвський проти Польщі» від 04.05.2006 року та «Бєлозьоров проти Росії» від 15.10.2015 року.
Також, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, при цьому наявний суспільний інтерес діяти саме у такий спосіб і не інакше, заради блага суспільства та з метою забезпечення невідворотності покарання за вчинене, що відповідає правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Харченко проти України», суд приходить до переконання, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам, що унеможливлює їх застосування до обвинуваченого.
Таким чином, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу обвинуваченого, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні

Клопотання захисника, щодо застосування до ОСОБА_4 апобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає таким, що задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_4 не зміг зазначити адресу свого постійного проживання, за адресою реєстрації обвинувачсений не проживає. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на думку суду не відповідає тяжкості злочинів, у скоєнні яких обгрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , та не зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків, з урахування його ухидення від суду та тривадлого перебування у розшуку.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 315,331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 09.10.2020 року 17-40 години.

Визначити розмір застави, після внесення якої обвинувачений повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42360 гривень.

У разі звільнення з під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1.Прибувати до суду за першою вимогою;

2.Утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1