СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/950/21
ун. № 759/2521/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме з земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :05:120:0107, що розташована в селі Синяк Вишгородського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8), накладений старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 , на підставі постанови про заборону відчуження майна, серія та номер 58-1266, виданий 20.02.2012 року, номер запису про обтяження 307095 від 29.02.2012 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 789686 від 11.03.2013 року.

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 (РНОКП НОМЕР_1 ) придбала у ОСОБА_6 (РНОКП НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :05:120:0107, розташовану в селі Синяк Вишгородського району, Київської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_6 на підставі Договору дарування земельної ділянки № НОМЕР_3 від 04.04.2006 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку.

В листопаді 2019 року ОСОБА_4 стало відомо про те, що 20.02.2012 року старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 була винесена постанова про заборону відчуження майна, серія та номер №58-1266, а саме земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :05:120:0107, що розташована в селі Синяк Вишгородського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

20.11.2019 року ОСОБА_4 через свого представника звернулась до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, із заявою про скасування арешту на вказану земельну ділянку.

У відповідь на заяву про скасування арешту з земельної ділянки їй надали постанову про скасування обтяжень об`єктів нерухомого майна від 11.09.2013 року.

Як вбачається із постанови про скасування обтяжень об`єктів нерухомого майна від 11.09.2013 року слідчим відділом Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводилось досудове розслідування по кримінальній справі №58-1266 порушеній 22.06.2006 року за фактом заволодіння, шляхом обману квартирою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В клопотанні заявник заявляє, що ознайомившись із вказаною постановою вбачається, що вона не стосувалась тієї вимоги, яка була заявлена в заяві від 20.11.2019 року, а тому представник ОСОБА_4 звернувся до слідчого за роз`ясненнями, які в усній формі зводились до того, що інші постанови у справі відсутні.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, в клопотанні просив проводити судове засідання без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням поданої заяви, слідчий суддя визнав можливим розглядати скаргу за відсутності слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та надані документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Сстаном на день розгляду клопотання про скасування арешту нерухомого майна, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056 закінчено.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Велика палата Верховного Суду у справі № 372/2904/17-ц встановила, що вимоги про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Так, Велика палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом ч. 3 ст. 174 КПК України, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК України. Процедури вирішення зазначених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер.

Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Таким чином, Велика палата Верховного Суду у своєму рішенні прийшла до висновку, що вирішення питання про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим, за правилами кримінального судочинства, законом не передбачено.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що повноваження слідчого судді закінчуються після завершення досудового розслідування, а також направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 131-132, 170, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1