У Х В А Л А
Справа № 185/8913/20

Провадження № 1-кс/185/1768/20

29 грудня 2020 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу голови ГО «Характерник» ОСОБА_3 подану в порядку ст.303 КПК України -

В С Т А Н О В И В :

Голова ГО «Характерник» ОСОБА_3 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою, поданою до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 23.12.2020 року (ЄО/ЖЄО №31973)

Мотивуючи подану скаргу, ОСОБА_3 зазначив, що ним була подана письмова заява про кримінальний злочин по відмиванню бюджетних коштів за попередньою кваліфікацією за ст.ст. 364, 368, 368-5, 369 КК України, можливо вчинений депутатами Павлоградської міської ради VIII скликання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та керівником КП«Затишне місто» ОСОБА_7 , керівником КП «Муніципальна Варта» ОСОБА_8 .

Підставою для звернення з заявою ОСОБА_3 вказав, що охоронною фірмою «Джеб» здійснюється охорона ялинки на пл.Соборній в місті Павлограді, що є відмиванням бюджетних коштів, організоване депутатами Павлоградської міської ради.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, дослідивши матеріали скарги, матеріали заяви від 23.12.2020 року (ЄО/ЖЄО №31973), заслухавши думку учасників розгляду, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, всебічність, повнота й об`єктивність розслідування, означають, що в ході розслідування будь-якої кримінальної справи слідчий повинний ретельно перевіряти всі можливі загальні і часткові слідчі версії, по кожній з них досліджувати цілком всі істотні факти й обставини, виявляти й аналізувати по ним докази які викривають, так і докази, що виправдують, і при всьому цьому бути неупередженим, виходити тільки з інтересів встановлення об`єктивної істини, при цьому слідчий має виконати усі необхідні дії для з`ясування всіх обставин справи внаслідок велінь закону, не ставлячи здійснення цих дій у залежність від наявності чи відсутності прохання зацікавлених осіб, однак з дотриманням правил, встановлених ст.220 КПК України.

Даючи оцінку вимогам скаржника, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію.

За положеннями ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Отже, аналіз положень ст.214 КПК України, дозволяє дійти висновку, що реєстрація інформації із заяв і повідомлень, які хоча і містять назву «про вчинення кримінального правопорушення» не є безальтернативною і автоматичною, оскільки в такому випадку здійснення судового контролю слідчим суддею без оцінки ним доводів, викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення не буде вважатись ефективним.

Оскільки, в чинному законодавстві не передбачено порядок проведення попередньої дослідчої перевірки повідомленої інформації на предмет наявності складу злочину, цю функцію фактично виконує слідчий суддя, розглядаючи скарги, подані в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Необхідність аналізу слідчим суддею змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення обумовлена тим, що як правило, частина повідомлень про кримінальні правопорушення взагалі не містить відомостей про ознаки злочину, а лише вказує на інші правопорушення (адміністративні, дисциплінарні, тощо). При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійснення судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Перевіряючи обставини, які стали підставою для звернення ОСОБА_3 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що між КП «Затише місто» та ТОВ «Охоронна фірма «Джеб» 08 грудня 2020 року укладено договір про надання послуг охорони новорічної ялинки та пересувних об`єктів за адресою: м.Павлоград, вул.Центральна Соборна площа, в порядку Закону України «Про публічні закупівлі», який оприлюднено на відкритому офіційному сайті «Prozorro» (інформація з якого є відкритою та загальнодоступною), відповідно до ч. 3 ст. 3 цього Закону.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів того, що укладений договір не відповідає вимогам ЦК України, порушує права та інтереси третіх осіб, слідчому судді не надано.

Так само не надано доказів того, що депутати Павлоградської міської ради П.Вершина та ОСОБА_9 є засновниками або кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ТОВ «Джеб» та договір між КП «Затише місто» та ТОВ «Охоронна фірма «Джеб» 08 грудня 2020 року укладено в їх інтересах.

За інформацією з ЄДРПОУ (інформація з якого є відкритою та загальнодоступною) твердження заявника, що депутати Павлоградської міської ради П.Вершина та ОСОБА_9 є засновниками або кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ТОВ «Джеб» також не підтверджується.

Аналогічно відсутні докази того, що КП «Затишне місто» укладаючи договір з ТОВ «Охоронна фірма «Джеб» про надання послуг охорони новорічної ялинки та пересувних об`єктів за адресою: м.Павлоград, вул.Центральна Соборна площа вийшло за межі дозволеної їм статутної діяльності, а депутатами Павлоградської міської ради VIII скликання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 порушено вимоги ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», або Павлоградської міською радою як органом місцевого самоврядування не дотримано вимог статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Даючи оцінку посиланню ОСОБА_3 на необхідність внесення відомостей до ЄРДР на підставі інформаційного листа ВССУ №1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ці документи не є нормативно-правовими актами і мають лише рекомендаційний характер.

При цьому частиною 2 ст. 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається, зокрема, з відповідних положень Конституції України та міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, форма та зміст кримінального провадження має відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом. Аналогічні принципи закріплено в положеннях Конституції України.

Окрім того, у Рішенні від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Таким чином, дотриманню принципу правової визначеності відповідатиме встановлення обмежень основних прав людини і громадянина лише за умови забезпечення зрозумілих і передбачуваних для особи наслідків застосування правових норм.

Отже, застосування документів рекомендаційного характеру - інформаційного листа ВССУ №1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» з вимогами ч.2 ст.1 та ст. 7 КПК України не корелюється.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 60, 303-304, 306-307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги голови ГО «Характерник» ОСОБА_3 - відмовити.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1