Справа 521/3028/17
Провадження 1-кп/521/179/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

1) 26.02.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 3; 75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

2) 22.10.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 3, 304; 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 20.07.2015 року з Сокирянської ВК № 67 Чернівецької області у зв`язку з відбуттям строку покарання;

3) 01.03.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4; 70 ч. 1, 75 до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

4) 01.08.2019 року Бородянським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

5) 22.01.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2020 року на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання рахується з 07.09.2018 року.

-у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у липні 2016 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у невстановленому місці та у невстановленої слідством особи придбав пістолет марки «ROHM RG 88» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та набої до нього, після чого почав його носити та зберігати при собі, без встановленого законом дозволу.

22.09.2016 року ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на підставі ст. 191 КПК України, та в ході особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено:

- самозарядний пістолет марки «ROHM RG 88» № НОМЕР_1 , який являється нестандартною переробленою короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, калібру 9 мм Р.А., придатний до стрільби, в конструкцію якого саморобним способом внесені конструктивні зміни;

- 7 патронів, які являються боєприпасами калібру 9 мм Р.А.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що у липні 2016 року шляхом спілкування через соціальну інтернет-мережу купив пістолет і патрони до нього та зберігав їх з метою самозахисту в автомобілі, яким користувався. 22.09.2016 року під час його затримання працівниками поліції зазначений пістолет і боєприпаси були вилучені. У скоєному розкаюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються у справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу, а також інші обставини, визначені положеннями ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій проти громадської безпеки, без дозволу, обов`язкове отримання якого передбачене Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми якостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, придбав, зберігав і носив вогнепальну зброю та бойові припаси.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не мав постійної роботи, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, на цей час відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві покази про обставини скоєння злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Щодо призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, то з матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.
ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року за ст.ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4 КК України (злочини вчинені у серпні та жовтні 2015 року) до 1 року 6 місяців обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених положеннями ст. 76 КК України.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 185 ч. 1 КК України (злочин вчинено 20.06.2018) до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2020 року було враховано вирок Бородянського районного суду Київської області від 01.08.2019, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3 КК України (злочини вчинені 20.08.2018, 23.08.2018, у період з квітня 2018 по 05.09.2018) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточно призначене покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавленні волі.

За даним вироком ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, вчиненому (в липні 2016-22.09.2016) в період іспитового строку за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року, але до ухвалення вироків Бородянського районного суду Київської області від 01.08.2019 та Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2020.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним на підставі ч. 4 ст.70 КК України, призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2020 (з урахуванням ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2020), і за даним вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, приймаючи до уваги, що злочин за даним вироком вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку.
Також, на підставі ст.71 КК України, суд вважає необхідним остаточно визначити ОСОБА_5 покарання, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року. При цьому суд враховує положення ч. 1 ст. 72 КК України: при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
При цьому судом приймаються до уваги висновки Верховного Суду щодо призначення покарання, викладені у постанові від 13.03.2018 (справа № 541/655/15-к), постанові Об`єднаної Палати ВС від 25.06.2018 року (справа № 511/37/16).
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня його затримання відповідно до попереднього вироку з 16.12.2019 року.

Оскільки ОСОБА_4 на цей час фактично відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначене попереднім вироком, суд вважає за можливе не застосовувати до нього запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 701,52 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази пістолет і патрони, що зберігаються в Хмельницькому ВП Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2020 року, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2020 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 16.12.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 701 (сімсот одна) грн. 52 коп.

Речові докази пістолет і патрони, що зберігаються у Хмельницькому ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1