ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2276/20 Справа № 205/4067/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000755 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача - ПрАТ УПСК - ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, працюючого складальником ПАТ «Прогрес», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 5 100 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 47052 гривні 12 копійок; в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 7 000 гривень.
Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 16 677 гривень 51 копійку; в рахунок відшкодування моральної шкоди 2947 гривень 87 копійок; в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 7 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним в тому, що він 26 березня 2019 року, близько 21 години 25 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес-Бенц Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , рухався по прилеглій території ресторану «Макдональдс», який розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Ю.Кондратюка 2а. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_10 , грубо порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виїзді на проїзну частину дорогу вул.Ю.Кондратюка, в м.Дніпро, перед поновленням свого руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, поновив рух з лівим поворотом, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_8 , який перетинав зазначену ділянку дороги зправа наліво по ходу його руху. В результаті наїзду потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому дистального метафазу лівої великогомілкової кістки та закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 1 ст.286 КК України змінити.
Резолютивну частину вироку доповнити рішенням речовий доказ, а саме автомобіль «Мерседес Бенц Віто», державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_13 .
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчим під час здійснення досудового розслідування автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто», держаний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та визначено місце зберігання речового доказу - на штраф майданчику, а суд в порушення ч.4 ст. 374 КПК України повною мірою не прийняв рішення щодо речових доказів по справі.

-представник потерпілого-адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020 року в частині відмови у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою працездатності в розмірі 42 280 гривень.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою працездатності, в розмірі 42 280 гривень.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позиція суду першої інстанції, в цій частині є необґрунтованою та суперечить чинному законодавству, оскільки внаслідок аварії Цивільний позивач не мав змоги працювати 10 місяців в результаті втрати працездатності, а отже ним в цивільному позові справедливо була заявлена вимога щодо стягнення з Цивільного відповідача-2 шкоди, пов`язаної із втратою працездатності в розмірі: 9 х 4173 гривень 0 копійок (розмір мінімальної зарплати на момент настання страхового випадку) + 4723 гривні 0 копійок = 42280 гривень 0 копійок, тому, на думку апелянта, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у задоволенні вимоги щодо стягнення шкоди, пов`язаної із втратою працездатності.

-обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020 року змінити. Призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 5 100 гривень. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 в частині стягнення з нього на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 47052 гривні 12 копійок відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо його винуватості та призначеного основного покарання, не згоден з вироком в частині призначеного йому додаткового покарання у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнення з нього 47 052 гривні 12 копійок моральної шкоди на користь ОСОБА_8 .
Зазначає, що потерпілий в суді підтвердив, що з самого початку обвинувачений та його родина активно фінансувала його лікування, відшкодовували інші понесені з цим витрати, і основна сума ними була сплачена ще навесні 2019 року, що підтверджується позовними вимогами до страхової компанії про виплату лише 16 677 гривень 51 копійок.
Вказує, що позбавляючи його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік суд не врахував тієї обставини, що він фактично вже другий рік позбавлений можливості керувати належним його родині єдиним транспортним засобом, оскільки на нього було накладено арешт слідчим суддею, та поміщено на штрафний майданчик для зберігання. Іншого транспортного засобу у них немає, а на придбання нового відсутні кошти.
Просить взяти до уваги, що обтяжуючих його покарання обставин суд не встановив, натомість потерпілий ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння (0, 39%), під час ДТП сам порушував вимоги дорожнього руху, коли переходив дорогу у не встановленому для цього місці.

- представник цивільного відповідача - ПрАТ УПСК - ОСОБА_12 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_10 в частині цивільного позову до ПрАТ «УПСК» та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач не звертався до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про ДТП та жодних документів, передбачених ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не надавав.
Звертає увагу на те, що суд невірно розрахував суму моральної шкоди, не врахувавши відповідного ст.26.1 Закону, згідно з якою страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, той факт, що з доведених витрат на лікування Позивач витратив 16677,51 грн. то, моральна шкода (5%) складає - 833,87 грн.
Крім того, апелянт виражає незгоду з тим, що суд визнав обгрунтованим цивільний позов в частині стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в сумі 14 000 грн. оскільки вони, на думку останнього, не підтверджені належними доказами. Вважає, що суд не надав оцінки складності справи, часу, витраченому на написання процесуальних документів, обсягу виконаних робіт, детальному опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом не досліджено, що витрати у розмірі 14000,00р грн. були фактичними й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у скоєнні даного кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 286 КК України та фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не ооспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обов`язковою умовою прийняття судом обставин провадження як таких, що ніким не оспорюються та не підлягають дослідженню, є вимога закону роз`яснити сторонам зміст цих обставин. Крім цього, суд повинен переконатися, що визнання сторонами обставин справи є добровільним, та роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст. 349 КПК України не може бути застосована.
Як убачається з технічного запису судового процесу та журналу судового засідання від 18.09.2019 року (а.п.52-55), обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав частково, в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілого у сумі 47052,12 гривень не визнав у повному обсязі. Незважаючи на це, суд, всупереч вимогам чинного законодавства, належним чином не дослідив докази на підтвердження розміру матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілому, не з`ясував матеріального становища обвинуваченого та підстави невизнання ним позовних вимог в цій частині, і, не навівши у своєму вироку належних та достатніх мотивів, безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, що призвело до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого.
Не враховано судом і положень п.3 ч.1 ст.91 КПК України, згідно з якими вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обов`язковим предметом доказування, а отже невизнання цивільного позову чи визнання його частково позбавляє суд права діяти у спосіб, передбачений ч.3 ст.349 КПК України.
До того ж, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК та наслідки її застосування, які полягають у позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, як про це зазначено у мотивувальній частині вироку (а.п. 130).
Отже, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у тому числі права на захист, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 20, 22, 24 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскарження процесуальних рішень, змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що передбачено ст. 415 КПК України.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача - ПрАТ УПСК - ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4