Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000080 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, засудженого 14 квітня 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн.; ухвалою цього ж суду від 20 грудня 2017 року покарання у виді штрафу замінене не покарання у виді 70 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати та прийняти ухвалу про закриття провадження стосовно нього за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2017 року та ухвали цього ж суду від 20 грудня 2017 року і з врахуванням положень ст.72 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів. Строк відбування покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим, оскільки він постановлений із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що від відпрацювання громадських робіт не ухилявся, оскільки з 02 січня 2019 року по 28 січня 2019 року мав проблеми зі здоров`ям, що унеможливлювало виконання таких робіт.

За вироком суду, ОСОБА_4 , являючись засудженим 14 квітня 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн.; ухвалою цього ж суду від 20 грудня 2017 року покарання у виді штрафу замінене на покарання у виді 70 годин громадських робіт, яке мав відбувати згідно наказу КП «Житлосервіс», м.Сарни від 2 січня 2019 року за встановленим графіком з чотиригодинним робочим днем та п`ятиденним робочим тижнем, з двома вихідними в суботу та неділю у період з 2 січня 2019 року по 28 січня 2019 року, умисно з метою ухилитись від призначеного покарання, без поважних причин не вийшов на роботу та не відпрацював призначені йому громадські роботи у період з 2 січня 2019 року по 14 січня 2019 року та з 16 січня 2019 року по 24 січня 2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, проте в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. А тому, порадившись на місці колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам, з огляду на слідуюче.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається із обвинувального акту, умисні та протиправні дії ОСОБА_4 , які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Разом з тим, ч.2 ст.389 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт.

До того ж, за вимогами ч.2 ст.389 КК України (в редакції від 01.01.2016 р.), відповідальність настає за ухилення від відбування громадських чи виправних робіт особою, засудженою до цього покарання

Тобто, колегією суддів встановлено, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_4 сформульоване у порушення вимог, чинного на момент вчинення злочину, закону України про кримінальну відповідальність, оскільки воно сформульоване за вимогами закону, які на момент вчинення злочину втратили свою чинність.

У п.18 постанови Пленуму ВС України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВС України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 р. № 5 ( з наступними змінами) зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

На зазначені порушення не звернув увагу і суд першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що в даному випадку наявне порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Також в матеріалах судового провадження міститься медична довідка від 21 січня 2019 року про те, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні у КМП «Сарненський РЦПМСД» з 5 січня 2020 року по 21 січня 2020 року.

Вказана довідка була надана безпосередньо до суду першої інстанції перед судовим засіданням, яке відбулося 13 серпня 2019 року та раніше до матеріалів справи не додавалась і стороні обвинувачення відкрита не була.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст.290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Так, із оскаржуваного вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду вказував на той факт, що він на громадські роботи не з`являвся, оскільки хворів.

Проте, суд першої інстанції, маючи показання особи про хворобу та надану до суду медичну довідку оцінку даному факту не дав.

За наведеного судом при ухваленні вироку порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки судове рішення за змістом не відповідає законодавчим приписам, які регламентовані п.2 ч.3 ст.374 КПК України, а також вимогам ст.290 КПК України.

На думку колегії суддів, якщо викладення мотивувальної частини вироку щодо формулювання обвинувачення містить суперечності, то вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, зазначене вказує, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000080 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2019 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3