Справа № 461/7275/20
Провадження № 1-кс/461/5946/20
30.09.2020 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
власника майна ОСОБА_3
представника власника майна ОСОБА_4
Прокурор в судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Представник власника майна в судовому засідання пояснив, що відсутні підстави на кладення арешту на посвідчення водія ОСОБА_3 , оскільки таке є справжнім і жодних ознак підробки не містить. В клопотанні про арешт майна прокурором не вказано жодної ознаки підробки вилученого посвідчення водія. Лише вказує про відсутність в базі ІПНП іншого, ніж вилучене. Ні дізнавач, ні прокурор не опитували ОСОБА_3 з приводу даного посвідчення. Що свідчить про небажання з їхнього боку з`ясувати дійсні обставини справи. У зв`язку вищевказаним просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримував думку свого представника та пояснив, що працює водієм. Вилучене в нього посвідчення водія, яке здійснено без будь-яких правових підстав, порушує його права, гарантовані в тому числі Європейською конвенцією з прав людини і позбавлення його можливості заробляти собі на життя. Повна бездіяльність прокурора щодо перевірки видачі посвідчення водія шляхом звернення до органів МВС чи онлайн-сервісів свідчить про однобічність розслідування, яке спрямоване не на встановлення істини, а на свавільне позбавлення останнього можливості користування належними йому правами.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий у клопотанні зазначає, що вищевказане посвідчення ОСОБА_3 може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження. А також про необхідність проведення відповідних експертиз з вказаним посвідченням водія видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього прокурор просить накласти арешт на посвідчення, з метою запобігання можливих наявних ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.
Пунктом 1 частини 2 ст. 173 КПК України передбачено, щослідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
В судовому засіданні ОСОБА_3 надав документи, на підтвердження того, що вилучене його посвідчення водія є справжнім та жодних ознак підробки не містить. А саме підтвердження видачі посвідчення водія, екзаменаційну карточку водія та талон, в яких вказано саме категорія ВСДЕ, серія ІНА, номер посвідчення НОМЕР_7 , серія та номер талону до посвідчення водія НОМЕР_8 , дата видачі 07.02.2004. Наданих документах наявний підпис начальника Стрийського ВРЕД ДАІ при ГУ МВСУ у Львівській області та печатка даної установи. Крім цього, надано результат перевірки посвідчення водія, в якому зазначені ті ж самі дані, що і в попередніх документах.
Отже, в судовому засіданні слідчому судді не доведено правову підставу для накладення арешту майна та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.132 КПК України слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Як вбачається з клопотанняпрокурора останнім не доведено потреби накладення арешту на вищевказане посвідчення ОСОБА_3 , оскільки відсутні належні докази того, що органом досудового розслідування були вчиненні всі можливі процесуальні дії спрямовані на перевірку підробки посвідчення водія ОСОБА_3 , без накладення арешту на майно.
Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
На думку слідчого судді недостатньо надано доказів для накладення арешту на майно.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1