ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9790/19 Номер провадження 11-кп/814/842/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 345 КК України НТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002894 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 13 травня 2020 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого електромонтером КП «Полтававодоканал», не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 50000 гривень моральної шкоди.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 03 жовтня 2019 року приблизно о 00.10 год., будучи затриманим в порядку ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками патрульної поліції та доставленим до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Сковороди, 2-Б м. Полтава для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КпАП України, на першому поверсі холу Полтавського відділу поліції умисно, в зв`язку з виконанням поліцейським роти з батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_7 службових обов`язків, обома руками відштовхнув його, одночасно нанісши один удар головою в обличчя в ділянку носу, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді забою, набряку м`яких тканин перенісся.
В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просять скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 .

Такі вимоги апелянти обґрунтували тим, що суд не врахував обставини, що передували події, а саме - те, що, на їх думку, працівники поліції перевищили щодо ОСОБА_9 службові повноваження та безпідставно застосували до нього заходи примусу, доставили до відділу поліції і склали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому ОСОБА_9 заперечує, що умисно наніс поліцейському легкі тілесні ушкодження та вважає, що такий факт не підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, оскільки на відео з місця події не видно моменту, коли потерпілий отримує тілесне ушкодження, а показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не можна брати до уваги, оскільки всі вони є працівниками поліції і колегами потерпілого ОСОБА_7 , тобто зацікавлені у даній справі.

Одночасно стверджують, що суд при призначенні покарання не врахував відсутність судимостей у ОСОБА_9 , позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, те, що обвинувачений є учасником бойових дій, проживає разом з матір`ю пенсіонеркою та братом інвалідом дитинства 3 групи, має 2-х малолітніх дітей, які знаходяться на його повному забезпеченні, є єдиним годувальником сім`ї.

При цьому вказали, що у висновку пробації зазначено, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення волі.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

В запереченнях потерпілий ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційних скарг, прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вважали вирок законним та обгрун6твоаним і просили залишити його без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються належними, допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_7 в ніч з 02 на 03 жовтня 2019 року під час патрулюванню міста в пішому патрулі разом з працівником поліції ОСОБА_12 прибув за викликом про необхідність надання допомоги у зв`язку з агресивною поведінкою затриманого за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_9 в Полтавський відділ поліції на вулиці Сковороди, 2-б в м. Полтаві. Там вже знаходилися працівники поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , а також обвинувачений ОСОБА_9 , на руках у якого були кайданки. ОСОБА_9 вів себе агресивно, висловлювався брутально на адресу працівників поліції, вживаючи нецензурну лексику і відмовлявся підписувати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складений щодо нього. Коли з нього були зняті кайданки, він направився до працівників поліції, які стояли в кабінеті і, висловлюючи погрози на їх адресу та жестикулюючи руками, підходив до кожного працівника. Потім впритул підійшов до нього і різко штовхнув руками в груди та одночасно наніс йому удар головою в обличчя в ділянку перенісся. Після цього одразу ж іншими працівниками поліції був затриманий та на нього знову одягли кайданки. Внаслідок удару обвинуваченого, йому були спричинені легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він з 03 по 09 жовтня 2019 року перебував на лікуванні. Механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим було відтворено під час проведення слідчого експерименту 04.10.2019, що не протирічить об`єктивним даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи щодо нього.
З висновку судово-медичного експерта № 904 від 17 жовтня 2019 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді забою, набряку м`яких тканин перенісся, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могло бути і чоло людини чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору та можливо в строк і за обставин на який (які) посилається потерпілий та кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Крім цього, згідно з інформацією про Розстановку сил та засобів (нарядів) УПП в Полтавській області на 2 жовтня 2019 року (рота № 3 батальйону УПП, нічна зміна 19:00 07:00) потерпілий ОСОБА_7 позивний «Алтей 71» разом з поліцейським ОСОБА_12 чергував пішим порядком в нічну зміну з 19:00 07:00, що вказує те, що дії обвинуваченого були спрямовані щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Показання потерпілого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим підтвердили свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому були відтворені під час слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу огляду від 11 жовтня 2019 року дискового носія DVD-R, та відеозапису, що міститься на ньому, видно, як обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Полтавського відділу поліції, веде себе агресивно, по черзі підходить до працівників поліції та висловлює їм погрози, а також як штовхає в груди потерпілого та робить рух головою в бік потерпілого, після чого був затриманий іншими працівниками поліції. Крім того, на відеозаписі в холі Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області видно, що ОСОБА_9 здійснював спроби нанести удари і іншим працівникам поліції плечем та ногою. При цьому на всіх відеозаписах, наданих для дослідження вбачається, що ОСОБА_9 вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, ображав та погрожував працівникам поліції нанесенням їм тілесних ушкоджень, на зауваження не реагував.
Більше того, сам обвинувачений не заперечує, що він вживав ненормативну лексику в бік працівників поліції та застосував силу щодо потерпілого.
Доводи апелянтів про те, що надані слідчому відео є фрагментарними не відповідає дійсності, оскільки кожен запис зроблений працівниками поліції з різних відеокамер та є безперервними протягом усього часу відтворення.
З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який його засуджено, є обґрунтований, зроблений на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його характеристику, поведінку під час та після вчинення злочину, ставлення до правопорушення, яке свідчить про неусвідомлення суспільної небезпечності наслідків своїх дій, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання, висновок органу пробації про наявність середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства.

Також колегія суддів враховує те, що ОСОБА_9 є учасником бойових дій та має матір пенсійного віку, проте на правильність судового рішення ці обставини не впливають.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, обвинуваченим не зазначено та колегією суддів не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Також, враховуючи, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена, підстав для відмови у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , як просили апелянти, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування чи зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_9 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає. У зв`язку з цим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_16 Нізельковська

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4