ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2244/20 Справа № 182/324/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Південне, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора, та продовжено застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.08.2020, із визначенням застави у сумі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 2102000 грн., та покладено обов`язки, передбаченні ч. 5 ст. 194 КПК України, й відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, через тяжкість покарання, за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного зі спричиненням смерті двом особам, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі. Разом з цим, суд врахував, що ОСОБА_5 раніше судимий за ст. 115 КК України, і після звільнення від відбування покарання умовно-достроково, вчинив новий злочин, що має великий суспільний резонанс, тому суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання його тітки за адресою: АДРЕСА_3 .

Вимоги скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що клопотання про продовження застосування запобіжного заходу прокурором було вручено лише 02 червня 2020 року, тобто за добу до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 день його фактичного тримання під вартою. Разом з цим, звертає увагу, що суд порушив вимоги ст. 197 КПК України, оскільки судове засідання, на якому було продовжено строк тримання його під вартою відбулось на 61 добу. Також, обвинувачений звертає увагу, на те, що розгляд справи в суді першої інстанції триває понад 3 роки, а він протягом цього часу знаходиться під вартою, чим порушуються розумні строки розгляду справи. На думку обвинуваченого, суд також не врахував те, що ризики, на які посилався прокурор є необґрунтованими, оскільки він ніколи не перебував в розшуку та завжди з`являвся на виклики суду, й переховуватись від суду не має наміру, а свідки і потерпілі вже допитані, тому вважає, що запобіжний захід підлягає зміні на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає таке.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 03 червня 2020 року, судом першої інстанції було розглянуто, зокрема клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з цим, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , які, зокрема, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, пов`язаних зі спричиненням смерті двом особам, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічного позбавлення волі, а також обставини його вчинення, та особу обвинуваченого й відповідно наявність передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 й доводи обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені, про що йдеться в ухвалі та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження обвинуваченого в скарзі, що слідчим суддею не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Апеляційний суд також враховує посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на значну тривалість судового розгляду у цьому провадженні, однак зважаючи на вищевикладені обставини, особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується та суспільний інтерес до вказаних злочинів, колегія суддів вважає виправданим продовження застосування до обвинуваченого у цьому конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Всі викладені обвинуваченим апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4