Справа № 504/4267/20
Номер провадження 1-кс/504/1114/20
У Х В А Л А
17.12.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 15 грудня 2020 року о 07:59 год. напроти території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено труп жінки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ножовим пораненням в області грудної клітини.

По приїзду СОГ під час огляду місця події встановлено, що напроти території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунтовій дорозі виявлений труп жіночої статі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За участю судово-медичного експерта при огляді трупу виявлено проникаючі, колото-різані ножові поранення в області шиї та лівій області грудної клітини, порізи в області кісті правої руки, поріз в області правого вуха. Труп одягнутий в зимову курточку болоневу, синього кольору, застібка блискавка; светр чорного кольору, футболка темно-синього кольору, штани спортивні чорного кольору, шкарпетки та кросівки.

15 грудня 2020 року, в ході проведення огляду місця події, а саме відкритої місцевості, яка розташована на відстані 1 1,5 км. від будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено чоловічу куртку темно синього кольору з біркою «Jingpin Fashion», яку було поміщено до картонної коробки та запаковано належним чином.

15 грудня 2020 року слідчим відділенням Лиманського ВП ГУНП в Одеській області було розпочате кримінальне провадження за № 0001211, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що вищевказані речі, є доказом кримінального правопорушення, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою, передбаченою п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 70 КПК України, забезпечення збереження речового доказу.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання та просила слідчого суддю його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Розгляд клопотання вирішено проводити в порядку ч.2 ст.172 КПК України без повідомлення власника/володільця майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

Так, відповідно до постанови слідчого від 15.12.2020р., майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оцінюючи підстави арешту майна, викладені у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги, що у судовому засіданні доведена необхідність арешту вказаного майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження дійсно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Тому, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оцінюючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, визначне в клопотанні.

Щодо вимог клопотання відносно направлення речових доказів на зберігання до камери зберігання речових доказів Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, слідчий суддя зазначає, що питання про долю речових доказів під час досудового розслідування вирішується безпосередньо слідчим, що також підтверджується положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, яка затверджена наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБ України, Верховним Судом України, Державною судовою адміністрацією України 27 серпня 2010 р. № 51/401/649/471/23/125, слідчий суддя в переліку суб`єктів у даній Інструкції не вказаний. Таким чином, в задоволенні даної частини клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

чоловічу куртку темно синього кольору з біркою «Jingpin Fashion».

Заборонити будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1