№ 207/2955/18
№ 1-і/207/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В проваджені судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

27 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до абзацу 10 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відтак, клопотання прокурором подано вчасно і оскільки на території України продовжено дію карантину, а головуючий суддя по даному кримінальному провадженню ОСОБА_8 знаходяться на лікарняному і до закінчення строків тримання під вартою обвинувачених неможливо розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну запобіжного заходу головуючим суддею ОСОБА_8 , суд доходить висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинувачених під вартою іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 вересня 2020 року та закінчується 19 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просить міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити ще на 60 днів, так як не перестали існувати ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу, крім цього перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході обвинувачені можуть переховуватися від органів прокуратури та суду, вчинити інші злочини, не з`являтись за викликом суду, та враховуючи те, що кримінальне провадження не розглянуте в повному обсязі, тому обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, що призведе до затягування судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їм інкримінується, імовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості їхнього подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Суд враховує ризик вірогідності переховування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від суду, скоєння ними нових злочинів чи правопорушень, обставини, які стали підставами для обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання їх під вартою не встановлено.

Обраний запобіжний захід відносно обвинувачених узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи доводи клопотання, а також інші матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити термін застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186 КК України - у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 31 грудня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1