Дата документу 20.10.2020 Справа № 554/5332/20
Провадження № 1-кс/554/8540/2020
УХВАЛА
іменем України
20 жовтня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000500 від 06 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, щодо нерозгляду клопотання від 27 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України, в якій він просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 розглянути подане ним клопотання від 27 травня 2020 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2020 року з правовою кваліфікацією ч.1 ст.364 КК України, та прийняти рішення відповідно до вимог ст.220 КПК України. Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки він є засудженим до довічного позбавлення волі, на даний час перебуває у ДУ «Полтавська УВП (№23)», кореспонденцію направляє та отримує виключно засобами поштового зв`язку, а тому оскільки йому невідомо дати відправлення та отримання його клопотання слідчим, він позбавлений можливості визначити строк для подання скарги на бездіяльність.

На обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що 27 травня 2020 року на адресу слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві засобами поштового зв`язку він направив клопотання про збирання доказів, в порядку ст.93 КПК України, у кримінальному провадженні №0000500 від 06 квітня 2020 року а саме звернення до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, а саме до до матеріалів кримінального провадження №0000290 з можливістю ознайомитися з ними та зробити копії. Зазначає, що станом на час подання скарги вказане клопотання не розглянуто, будь-якої інформації про результати розгляду заявнику не надходило. На думку заявника, наявні підстави стверджувати, що слідчим клопотання взагалі не розглянуто всупереч вимог ст.220 КПК України. На цій підставі просить задовольнити вимоги поданої скарги.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, додатково просив зобов`язати слідчого направити йому повторно відповідь на клопотання, оскільки він її не отримував, на підставі чого задовольнити скаргу.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, направивши на електронну адресу суду заяву про розгляд скарги без участі та через канцелярію суду матеріали кримінального провадження №0000500. Зі скаргою не погодилась, зазначивши, що 03 червня 2020 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, надійшла заява ОСОБА_3 від 27 травня 2020 року про звернення до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Відповідь на вищевказану заяву була надана слідчим згідно з листом від 15 червня 2020 року. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні скарги (а.с.10-11).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000500 від 06 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2020 року по справі №554/2052/20 на підставі заяви ОСОБА_3 від 24 лютого 2020 року (арк.крим.провадж.1-2, 12, 17).

Крім того, постановою прокурора від 06 травня 2020 року кримінальне провадження №0000500 об`єднане з кримінальним провадженням №0000501 від 06.04.2020 року в одне провадження, якому присвоєний №0000500.

27 травня 2020 року ОСОБА_3 подав у вказаному кримінальному провадженні на адресу слідчого клопотання в порядку ст.220 КПК України, у якому просив звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, а саме до матеріалів кримінального провадження №0000290 з можливістю ознайомитися з ними та зробити копії (а.с.2).

Як вказує заявник, на момент звернення до суду відповіді про результати розгляду клопотання він не отримав, у зв`язку з чим, на його думку, слідчим допущено бездіяльність щодо нерозгляду поданого клопотання та невиконання вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Проте на час розгляду даної скарги з`ясовано, що достатні підстави вважати ОСОБА_3 таким, що віднесений до переліку суб`єктів, які відповідно до вимог процесуального закону наділені правом звернення до слідчого із клопотаннями в порядку ст.220 КПК України, відсутні.

Натомість, згідно з матеріалами кримінального провадження №0000500 наразі він має процесуальний статус заявника.

Так, до скарги особою, яка її подала, - ОСОБА_3 , будь-яких відомостей про те, що він має статус потерпілого (копія заяви про визнання потерпілим, копія пам`ятки про права, постанови слідчого тощо), не надано, і в матеріалах провадження такі докази відсутні.

Більше того, 15 червня 2020 року постановою слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні було відмовлено (арк.крим.провадж. 26-27).

За таких обставин, у розумінні норм ст.220 та п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого відсутня, так як станом на час розгляду статус особи, яка подала скаргу у даному кримінальному провадженні, є заявник.

Згідно зі статтею 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Тобто, перелік прав заявника чітко регламентований КПК України та не кореспондується з вимогами порушеними у цій скарзі особою, яка її подала.

Щодо посилань ОСОБА_3 в судовому засіданні з питань можливої бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк за його зверненням як іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, то слідчий суддя виходить з того, що КПК України з цього питання, на відміну від ст.220 КПК України, не містить чітко визначеного строку для розгляду клопотань іншої особи чи заявника, а тому говорити про порушення певних строків розгляду не можна, крім того, не визначено, що у таких випадках виноситься рішення у формі постанови в разі відмови.

Разом із тим, матеріалами кримінального провадження підтверджується, що на вищевказане клопотання ОСОБА_3 від 27 травня 2020 року слідчим на його адресу направлено лист за вих.№П-5770/П-5891/15-02-1-20 від 15 червня 2020 року з посиланням на його статус заявника у кримінальному провадженні. Отже, на момент розгляду скарги встановлено, що звернення ОСОБА_3 після його отримання слідчим було розглянуто та про результати розгляду заявнику направлено відповідь, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що наданням відповіді на вказане звернення не було порушено гарантій ОСОБА_3 на реалізацію своїх процесуальних прав заявника, передбачених Кодексом.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 16-1 ч.1 ст.3 КПК України інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Водночас, ОСОБА_3 не представлено до суду будь-яких об`єктивних даних та їх підтвердження, що у кримінальному провадженні №0000500 стосовно нього здійснюються будь-які процесуальні дії, визначені КПК України, а відтак відсутні підстави вважати, що він є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, заявник ОСОБА_3 не належить до суб`єктів, визначених статтею 220 КПК України, а відтак у слідчого не виник обов`язок розгляду його клопотання від 27 травня 2020 року відповідно до приписів цієї норми.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого розглянути подане ним клопотання від 27 травня 2020 року в межах кримінального провадження №0000500, не підлягають задоволенню.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушені у даній скарзі питання виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч.1 ст.303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді.

Таким чином, посилання ОСОБА_3 на необхідність прийняття слідчим рішення з постановлених ним як заявником у клопотанні від 27 травня 2020 року питань за ст.220 КПК України є необґрунтованими та безпідставними.

Разом із тим, вимоги, якими ОСОБА_3 доповнив скаргу у судовому засіданні, зокрема щодо повторного направлення відповіді за результатами розгляду згаданого клопотання є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки не є предметом розгляду слідчого судді у розумінні положень ст.303 КПК України.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені в скарзі, зокрема, щодо направлення та отримання кореспонденції ОСОБА_3 і подання ним клопотання від 27 травня 2020 року через адміністрацію установи для відправки засобами поштового зв`язку, які не були спростовані, ураховуючи, що ОСОБА_3 є засудженим за вироком суду та перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник не може бути позбавлений права на захист, отже, звертаючись з даною скаргою 09 червня 2020 року строк, передбачений ч.1 ст.304 КПК України, не пропустив, а відтак звернувся за судовим захистом своїх прав в межах строків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 26, 60, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000500 від 06 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, щодо нерозгляду клопотання від 27 травня 2020 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1