Провадження по справі № 1-кп/752/684/20
В И Р О К
іменем України

"02" жовтня 2020 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, дані про яке 19.12.2018р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011403, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною базовою середньою освітою, безробітного, одруженого, що має на утримані трьох неповнолітній дітей, мешкає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України,

за участі сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

спеціаліста ОСОБА_8 ,

встановив:
згідно формулювання обвинувачення 18.12.2018 року о 16 годині 45 хвилин у ОСОБА_3 , який знаходився у відділі дитячих товарів в приміщенні торговельного центру «Епіцентр», розташованого за адресою: вул. Велика Кільцева, буд. 1-Б в м. Києві, виник умисел таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 , підійшов до поличок з товаром, де оглянувшись та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу взяв фігурку для анімаційної творчості «STIKBOT S2-WEAPON» вартістю 187,50 грн. (без ПДВ) та «STIKBOT S2» вартістю 96,87 грн. (без ПДВ), які поклав до зовнішній кишень куртки, після чого направився у інші відділи магазину, де також шляхом вільного доступу взяв с поличок презервативи «Durex №3 DualExtase» вартістю 68 грн. (без ПДВ), які також поклав до зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений з метою подальшого таємного викрадення даних речей, які належать ТОВ «Епіцентр К», а всього на загальну суму 352 грн. 37 коп. (без ПДВ). Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, направився до виходу з даного магазину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони після перетину лінії кас.

Тобто, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), а саме вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України.

Так, згідно ч.3 ст.62 Конституції України та рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинувачені. не визнав. Суду надав показання про те, що 18.12.2018р. біля 15 год. прибув до магазину «Епіцентр» з метою обміняти раніш придбану річ. У зв`язку з тим, що до відділу, який займався обміном та поверненням товару, була черга, він попрямував до торгівельної зали з метою купити дитячі іграшки, в одному з яких взяв з полиць дві фігурки для анімаційної творчості. Під час телефонних розмов із дружиною, поклав зазначені фігурки до кишені куртки, у яку був одягнений, при цьому не мав умислу на їх приховування або крадіжку, оскільки зробив це без будь-якого умислу. Теж саме стосувалося і упаковки з презервативами, яка також випадково опинилися у його кишені. Перебуваючи на касі, він розрахувався за товар, який придбав, але, заклопотавшись, забув сплатити за той товар, що поклав у кишеню. Після того, як він пройшов касову зону та попрямував до камер схову, до нього підійшов охоронець та поліцейський, і він пригадав, що в його кишені є товар, за який він не сплатив, та повідомив про те, що вони йому потрібні та він має можливість за них сплатити. Після цього його завели до кімнати охорони, де утримували певний час та вимагали сплатити штраф у 10 кратному розмірі від вартості товару. Він не погоджувався, вважаючи такі дії незаконними, але його продовжували утримувати у кімнаті охорони, тоді він сам викликав поліцію. Останнім він надав письмові пояснення, де зазначив про його незаконне утримання працівниками охорони. Коли приїхала поліція, то анімаційні фігурки та презервативи вже лежали на столі у кімнаті охорони. Після приїзду поліції та оформлення відповідних матеріалів, товар повернули до торгової зали.

Сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 надала ряд письмових доказів, які були безпосередньо досліджені судом.

Так, у протоколі огляду місця події від 18.12.2018р. відображено, що слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_9 у період 19 год. 45 хв. по 20 год. 15 хв. за участі понятих та ОСОБА_3 провів огляд приміщення охорони гіпермаркету «Епіцентр», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, де був виявлений громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як зазначено у протоколі: «добровільно видав працівникам поліції фігурку анімаційної творчості «STIKBOT» 1 шт. вартістю 187,50 грн., фігурку анімаційної творчості «STIKBOT» 1 шт. вартістю 96,87 грн. та презервативи «Дюрекс» вартістю 67 грн., які проніс повз розрахункову касу та які після проведення огляду були повернуті на відповідальне зберігання представнику потерпілої юридичної особи». До протоколу огляду місця подій додані фотозображення товарів із підписом: «фігурка для анімаційної творчості «STIKBOT S2 - WEAPON», фігурка для анімаційної творчості «STIKBOT S2» та презервативи «Durex №3 Dual Extase»», а також фотознімок особи чоловічої статі з підписом « ОСОБА_3 » (а.с. 89-92).

Суд, вважає зазначений доказ недопустимим та відкидає, з наступних підстав.

Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені Законом України «Про Національну поліцію». Норма ст. 34 вищезазначеного закону встановлює, що під час поверхневої перевірки, зокрема, особа має право самостійно показати поліцейському вміст особистих речей. У подальшому поліцейський може обмежити пересування особи і фактичне володіння річчю, що повинно відбуватися у порядку і спосіб, передбачені ст. 37 зазначеного закону, та КПК України. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється шляхом вилучення речі в її фактичного володільця, обмеження її перенесення або перевезення. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи, а також зобов`язаний скласти протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю та вручити протокол цій особі. При виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог статті 237 КПК України.

Свідок ОСОБА_10 надав суду показання про те, що 18.12.2018р. він, здійснював охорону об`єкта гіпермаркету «Епіцентр №2», виконуючи службові обов`язки інспектора поліції Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві. Його покликав охоронець гіпермаркету, повідомивши про те, що треба затримати особу, яка підозрюється у вчиненні крадіжки. Коли він побачив ОСОБА_3 , той був біля комірок. Поверхневу перевірку він не здійснював, оскільки останній на його вимогу показати, чи має при собі неоплачений товар, вийняв з одягу 2 конструктора та пачку контрацептивів. Після того, він провів цього чоловіка у кімнату, де його утримували до приїзду оперативної групи, а товар поклали на стіл, що був у кімнаті. Заперечує, що охорона висувала затриманому вимоги щодо оплати 10 кратного штрафу від вартості товару. З відеозаписів з камер спостереження, які він передивився, йому стало відомо про те, що затриманий чоловік у день подій зайшов до гіпермаркету, придбав товар та залишив магазин. Через деякий час повернувся, щось поклав до комірки та попрямував до торгівельних зал, а коли вийшов його затримали. На самому товарі, якій пред`явив затриманий, не був нанесений штрих-код, тому його ідентифікували, а для цього передивилися записи відеокамер, та встановили, де саме затриманий його брав. Вартість товарів, яка була зазначена ним у рапорті, йому повідомила відповідна службова особа гіпермаркету. У подальшому він був присутнім під час того, коли слідчо-оперативна група складала документи.

Свідок ОСОБА_11 суду надав показання про те, що він, здійснюючи відео спостереження у «Епіцентрі», безпосередньо доповів поліцейському, який чергував в гіпермаркету, про чоловіка, який поклав іграшки до корзини, але на касі вони у корзині були відсутні, тому у нього виникла підозра, що чоловік має при собі неоплачений товар. Під час затримання особи він не був присутнім. Будь-яких заяв до поліції не писав, оскільки у нього не було на то повноважень.

З показань зазначених свідків та обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 після того, як поліцейський ОСОБА_10 застосував до нього такий превентивний захід як поверхневий огляд, під час якого ОСОБА_3 добровільно вийняв з кишені відповідні товари, ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог вищезазначеного закону «Про Національну поліцію». Між тим, такі дії не були вчинені та ОСОБА_3 певний час утримувався в приміщення охорони до прибуття слідчого, тому, з огляду на вимоги ст.209 КПК України, ОСОБА_3 став особою, яку фактично затримала уповноважена службова особа, та він, по суті, згідно вимог ст. 42 КПК України, отримав процесуальний статус підозрюваного, та мав процесуальні права, які не зміг реалізувати, через відсутність документів про його затримання та обшук. Зокрема, він, в порушення вимог ст. 208 КПК України, уповноваженою службовою особою невідкладно не був повідомлений про підстави затримання та про його права, передбачені ст. 42 КПК України, зокрема, право мати захисника, право давати пояснення або відмовитися, право вимагати перевірки обґрунтованості затримання тощо. Зазначені обставини затримання ОСОБА_3 без оформлення протоколу затримання, що є обов`язковим, згідно вимог ст.208 КПК України, суд, вважає грубим порушенням права на захист обвинуваченого, що слід визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. З урахуванням наведеного, подальші дії слідчого з оформлення опису того, що ОСОБА_3 добровільно видав товар у виді протоколу огляду місця події, не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства.

Крім того, під час виконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невірно вніс відомості до ЄРДР, що також призвело до обмежень гарантованих законом прав ОСОБА_3 .

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно ч.2 ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Згідно протоколу ДОП Голосіївського УПП ОСОБА_12 18.12.2018р. о 19 год. прийнята усна заява від старшого охоронця ТОВ «Епіценрт-К» ОСОБА_11 про вчинення 18.12.2018р. о 16-40 невідомим громадянином крадіжки товару на суму 352,57 грн. без ПДВ (а.с. 88).

Саме на підставі даної заяви ОСОБА_11 19.12.2018р. о 3 год. 58 хв. слідчий ОСОБА_13 вніс данні до ЄРДР за № 0011403 (а.с. 82).

Між тим, до заяви, яка була надана стороною обвинувачення та досліджена в судовому засіданні, будь-яких документів, які б уповноважували ОСОБА_11 діяти від імені та в інтересах ТОВ «Епіценрт-К», не додано. В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 також зазначив про те, що він з будь-якими завами по поліції з приводу вищезазначеного факту не звертався.

Таким чином, слідчий, дії якого з початку досудового розслідування регламентовані нормами ст. 214 КПК України, не мав законних підстав для внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_11 . Інших підстав, для внесення ним відповідних відомостей до ЄРДР, передбачених вищезазначеною нормою, судом не встановлено.

Надана стороною обвинувачення заява начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_14 , якій мав відповідні повноваження діяти від імені та в інтересах юридичної особи, де він повідомляє про вчинення крадіжки ОСОБА_3 , не була тою, заявою, яка слугувала підставою для внесення відомостей слідчим до ЄРДР, враховуючи, що такою підставою була саме заява ОСОБА_11 , як було зазначено вище. Заява ОСОБА_14 , яка окрім того не має дати її складання, належним чином не зареєстрована, між тим, як вона адресована начальнику Голосіївського УПГУ НПУ в м. Києва.

Представник потерпілого ОСОБА_6 надав суду показання про те, що працює на посаді заступника начальника служби безпеки «Епіцентр №2» з січня 2020 року, тому не був учасником подій. Про причини та обставини затримання ОСОБА_3 йому відомо від третіх осіб.

Таким чином, досліджений судом протокол прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від ОСОБА_11 , є належним та недопустимим доказом.

Окрім вищезазначених порушень затримання особи, яка підозрюється у злочині, оформлення відповідних протоколів за наслідками затримання особи, також був допущений ряд порушень щодо предметів, які були об`єктом кримінально протиправних дій, а саме щодо їх виявлення, огляду тощо.

Як зазначалося вище, процесуальні дії з виявлення та вилучення у особи під час затримання та особистого обшуку речей (зокрема і безпосереднього предмету злочину), повинні знайти своє відображення у протоколі, про що зазначено у ч.5 ст. 208 КПК України, яка діяла в редакції на момент інкримінованих обвинуваченому дій, або у спосіб, передбачений ст.37 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки відповідні товари були вилучені під час фактичного обшуку.

Доказів законного вилучення предметів (товарів), їх огляду з визначенням відповідних ознак ідентифікації, стороною захисту не надано. У протоколі огляду місця подій зазначено, що фігурка анімаційної творчості «STIKBOT» 1 шт. вартістю 187,50 грн., фігурка анімаційної творчості «STIKBOT» 1 шт. вартістю 96,87 грн. та презервативи «Дюрекс» вартістю 67 грн. після проведення огляду були повернуті на відповідальне зберігання представнику потерпілої юридичної особи.

З огляду на зазначене, постанова слідчого від 21.12.2018р. про визнання речовими доказами двох фігурок анімаційної творчості, а також упаковки з презервативами (а.с. 115), визнається судом неналежним доказом вини обвинуваченого з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, зокрема предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій. Між тим, на момент винесення даної постанови відповідні товари вже були повернуті представнику потерпілого. Таким чином, постанова слідчого про визнання речовими доказами винесена у порушення відповідного порядку. Окрім того згідно ст. 290 КПК України зазначена постанова не відкривалася стороні захисту, про що свідчать данні протоколу про надання доступу до матеріалів з відповідними зауваженнями сторони захисту, а також даними опису матеріалів, які відкривалися під час виконання ст. 290 КПК України (а.с. 112-115). Такі порушення свідчать про істотні порушення права на захист, та даються суду підстави визнати такий доказ недопустимим.

Надана стороною обвинувачення довідка про вартість викраденого товару (а.с.94), враховуючи поза процесуальне вилучення товару у обвинуваченого, а також враховуючи вимоги п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України (в редакція, яка діяла на момент подій), не є належним доказом. Між тим, доказів вартості майна, яке намагався викрасти обвинувачений, вартість якого повинна перевищувати 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суду стороною обвинувачення також не надано.

Окрім того, у підтвердження винуватості ОСОБА_3 прокурором наданий диск та протокол огляду компакт-диску та перегляду відеозапису. Суд вважає зазначені докази недопустимими та відкидає з наступних підстав.

Так, відповідний диск та протокол огляду компакт-диску та перегляду відеозапису були надані прокурором та долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні був відтворений лише один файл, якій містився на диску, на якому зображена особа чоловічої статі (зовні схожа на ОСОБА_3 ), яка переміщується у торгівельному залі. Відтворити інші записи, які містилися на диску, не вдалося, зокрема за допомогою спеціаліста ОСОБА_8 , яка була запрошена за клопотанням сторони обвинувачення, про що зроблений відповідний запис у журналі судового засідання.

Окрім того, відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 КПК потерпілий наділений правом під час досудового розслідування подавати докази на підтвердження своєї заяви.

Між тим, доказів того, що відповідні відеозаписи були витребувані слідчим, або надавалися безпосередньо представником потерпілого слідчому, стороною обвинувачення суду не надано.

Таким чином, суд визнає диск з відеозаписом з камер спостереження гіпермаркету, наданий прокурором як доказ, таким, що отриманий незаконним шляхом, оскільки фактично збирання доказу відбулося з порушенням порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Наслідком недопустимості указаного доказу є відповідно і постанова про визнання та приєднання речового доказу 21.12.2018р., протокол огляду компакт-диску (а.с. 98-99), фото таблиця до протоколу (а.с. 100-102), оскільки допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування, про йдеться в рішенні ЄСПЛ у справі «Яременко проти України», по принципу плоди отруйного дерева.

Таким чином, вищевикладене в цілому свідчить про те, що під час досудового розслідування були допущені процесуальні порушення, які призвели до порушення принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України, що суд визнає є недопустимим, оскільки вони посягають посягали на основоположні права та свободи особи.

Показання обвинуваченого, про те, що він при звернення до нього працівників охорони мав при собі дві фігурки анімаційної творчості і упаковку з презервативами, але забувся їх оплатити та з ними пройшов до комірок, але ще не вийшов з гіпермаркету, суд не може вважати такими, що є достатніми та переконливими доказами винності обвинуваченого, навіть за умови знаходження товарів у кишенях затриманого.

Інших доказів, які б спростовували версію подій обвинуваченого ОСОБА_3 та поза розумним сумнівом доводили його винуватість у вчинені закінченого замаху на таємне викладення чужого майна стороною обвинувачення суду не надано.

Ураховуючи, що згідно вимог ст. 63 Конституції України і ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням згідно п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати по справі відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України, визнати невинуватим та виправдати.

Речові докази: СД-диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження; товари - фігурки для анімаційної творчості «STIKBOT» та «STIKBOT S2», презервативи «Durex», які знаходиться на зберіганні у ТОВ «Епіцентр», залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1