ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

державного обвинувача прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000327 від18 жовтня 2019 року відносно обвинуваченого :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каветчина Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, водія ФОП « ОСОБА_8 », раніше не судимого, депутатом будь-якої ради не являється,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 18 жовтня 2019 року біля 15 год 20 хв, керуючи автобусом «ВАZ A079.25» р.н.з. НОМЕР_1 із пасажирами, які перебували на всіх сидячих місцях, у кількості, передбаченій технічною характеристикою транспортного засобу та визначеній у реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також із стоячими пасажирами у кількості не менше 5 чоловік,рухався за маршрутом «Тернопіль-Кам`янець-Подільський», автодорогою «Тернопіль-Скалат-Жванець», у напрямку від м. Тернопіль до м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, між с. Колодіївка та м. Скалат Підволочиського району, на 20 кілометрі автодороги водій ОСОБА_7 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, дорожніми умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пасажир» і виконання їх вимог), 2.3 (б,д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), п. 9 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Закону України «Про дорожній рух» (далі Законів), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також на міжміських маршрутах перевозити пасажирів без обов`язкового надання їм місць для сидіння.

Як наслідок, рухаючись у вказаному напрямку, ділянкою автодороги «Тернопіль Скалат Жванець» на 20 кілометрі автодороги із пошкодженим дорожнім покриттям у вигляді вибоїн та напливів, про які завчасно йому було відомо, так як даною ділянкою дороги він рухався неодноразово на протязі довгого періоду часу, водій ОСОБА_7 , у порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», і виконання його вимог), 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автобуса «ВАZ A079.25» р.н.з. НОМЕР_1 та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду (вибоїну) в результаті чого, технічно справний запірний механізм аварійного виходу (задніх дверей) вказаного транспортного засобу, відімкнувся і з нього випав пасажир, що в порушення вимог п 21.1 ПДР України перебував у стоячому положенні в місці, що не призначено для сидіння.

Внаслідок випадіння, пасажир автобуса «ВАZ A079.25» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження від яких настала її смерть по дорозі до медичного закладу.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пасажир» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 21.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, п. 9 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Закону України «Про дорожній рух» перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що 18 жовтня 2019 року близько 15:00 год, виїжджаючи із м. Тернопіль в напрямку м. Скалата Підволочиського району Тернопільської області, за проханням потерпілої ОСОБА_9 та декількох інших пасажирів впустив їх в приміщення керованого ним автотранспорту при тому, що усі сидячі місця були зайняті. Надалі, рухаючись по маршруту Тернопіль-Скалат, на 20-му кілометрі автодороги допустив наїзд на перешкоду у вигляді вибоїни, внаслідок чого механізм аварійних дверей відімкнувся і з нього випала потерпіла ОСОБА_9 ,котра знаходилась у стоячому положенні біля задніх дверей. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла. У вчиненому щиро розкаявся та просить його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це є єдине джерело доходу його сім`ї.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 суду пояснив, що 18 жовтня 2019 року протягом дня він неодноразово спілкувався із дочкою, котра повідомляла про своє місцезнаходження, оскільки навчалась у м. Тернополі, після чого мала їхати додому у м. Скалат. Попередньо перед виїздом зателефонувала, однак коли його дружина зателефонувала через деякий час вона не взяла слухавки. Пізніше повідомили, що дочка випала із автобуса і знаходиться у непритомному стані без свідомості. На місці дочка перебувала в комі і по дорозі в лікарню померла в кареті швидкої допомоги. Претензій матеріального чи морального характеру безпосередньо до обвинуваченого по справі не має і просить застосувати міру покарання, котра не пов`язана із позбавленням волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_7 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч.2 ст.286 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяних збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки потерпілого щодо призначеного обвинуваченому покарання, враховуючи те, що джерелом доходу сім`ї обвинуваченого являється робота, котра пов`язана із керуванням автотранспортом, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення передбаченої ч2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши обвинуваченого від призначення основного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачених п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов зі сторони потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Еталон», фізичної особи підприємця ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Інформація щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 в матеріалах кримінального провадження відсутня. Клопотань зі сторони обвинувачення щодо продовження чи заміну запобіжного заходу до суду не надходило.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 в період дії іспитового строку, відповідно до п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України, слід покласти обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати а саме :

-судово - автотехнічна експертиза №4.6-625/19 1570,10 грн.;

-дорожньо - технічна експертиза №5936 4903,20 грн.;

Цивільний позов зі сторони потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Еталон», фізичної особи підприємця ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий суддя

згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1