Номер провадження: 11-кп/813/723/20
Номер справи місцевого суду: 496/1215/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.07.2018 року у кримінальному провадженні №0000924 від 04.08.2015 року, -

встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Яськи Біляївського Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , на час вчинення злочину не судимий,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України та, засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КПК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з вироку, 04.08.2015 року, приблизно о 01:00 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання в АДРЕСА_2 , запропонував малолітній ОСОБА_9 , 2003 року народження, яка перебувала у нього в будинку, залишитись переночувати. Дочекавшись, коли остання ляже спати, ОСОБА_7 , реалізуючи свій намір на задоволення статевої пристрасті, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою та досягла лише 12 років, ліг на ліжко біля неї та з мовчазної згоди останньої вступив з нею в статевий зв`язок.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №15 від 21.02.2017 року, потерпіла ОСОБА_9 , 2003 року народження, є дитиною і тому не є статевозрілою на час скоєння кримінального правопорушення відносно неї.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №325 від 02.08.2017 року. враховуючи вікові та індивідуально-психологічні особливості неповнолітня ОСОБА_9 , 2003 року народження, могла розуміти та усвідомлювати сутність дій сексуального характеру, направлених відносно неї дій з боку ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій та призначеної йому міри покарання, вважає вирок незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким засудити ОСОБА_7 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 155 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Застосувати ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне ОСОБА_7 у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КУ України, які підлягали застосуванню, так як ОСОБА_7 був засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 17.06.2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

01.12.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності; прокурора, яка не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; вивчивши матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені мотиви апеляційного суду повністю співпадають з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 11.02.2020 року у справі №385/1159/16, від 26.03.2020 року у справі 3730/69/16-к.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, який відноситься до нетяжкого злочину ( ч. 4 ст. 12 КК України).

Встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_7 злочину (04.08.2015 року) і до дня розгляду апеляційної скарги (вирок не набрав законної сили) минуло п`ять років.

Обставини, наведені у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 вину свою визнав, а в суді апеляційної інстанції не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 р. (справа №566/554/16-к), роз`яснено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку з чим незалежно від визнання вини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, а провадження відносно неї підлягає закриттю.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 частково задовольнити.
Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.07.2018 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 155 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України і закрити кримінальне провадження відносно нього відповідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4