Провадження 1-кс/193/220/20
У Х В А Л А
13 жовтня 2020 року смт.Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого Софіївського Вп Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого Софіївського ВП Жовотоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 10.10.2020 року за ст. 128 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 10.10.2020 року за ст. 128 КК України.
В обгрунтування клопотання слідчий вказує, що 09 жовтня 2020 року близько о 23:10 год. на вуличній асфальтовій дорозі по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при передачі предмету схожого на пістолет спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в область черевної порожнини ліворуч. В результаті отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , був доставлений каретою швидкої допомоги до КП «Міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради з діагнозом: проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів, шок 3 ступеня.
Виїздом слідчо оперативної групи Софіївського відділення поліції на місце події, 10.10.2020 року в період часу з 04:20 год. до 05:00 год. був проведений огляд ділянки автодороги по АДРЕСА_1 , на яку вказав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду будь яких слідів на місці події не виявлено. Також 10.10.2020 року в період часу з 06:10 год. до 06:30 год. біля домоволодіння АДРЕСА_1 , був оглянутий металевий предмет схожий на пістолет (револьвер) з написом «PROFI» 4,5 «ХК0117796» чорного кольору, при огляді в барабані якого виявлено вісім предметів схожих на набої та одну гільзу.
Вказаний предмет добровільно надала для огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після огляду металевий предмет схожий на пістолет (револьвер) з написом «PROFI» 4,5 «ХК0117796» чорного кольору запечатаний в спеціальний поліетиленовий сейф пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №6126470, та вісім предметів схожих на набої і одна гільза запаковані в окремий спеціальний паперовий пакет «Національна поліція України Головне слідче управління», для проведення судових експертиз.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна чи його представник в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце його проведення.

Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, власника майна та його захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.170 ч.6 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на предмет схожий на пістолет (револьвер) з написом «PROFI» 4,5«ХК0117796» чорного кольору металевий запечатаний в спеціальний поліетиленовий сейф пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №6126470, та вісім предметів схожих на набої і одна гільза запаковані в окремий спеціальний паперовий пакет «Національна поліція України Головне слідче управління», котрі вилучені 10.10.2020 року о 06:30 год. біля домоволодіння АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між обставинами кримінального провадження та інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див.Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст.ст. 170-173, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Софіївського ВП Жовотоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 10.10.2020 року за ст. 128 КК України, - задовільнити.
Накласти арешт на предмет схожий на пістолет (револьвер) з написом «PROFI» 4,5«ХК0117796» чорного кольору металевий запечатаний в спеціальний поліетиленовий сейф пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №6126470, та вісім предметів схожих на набої і одна гільза запаковані в окремий спеціальний паперовий пакет «Національна поліція України Головне слідче управління», котрі вилучені 10.10.2020 року о 06:30 год. біля домоволодіння АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1