Номер провадження: 11-кп/813/1130/20
Номер справи місцевого суду: 511/1440/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області, від 15 січня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000460, внесеному до ЄРДР 14.06.2019 року, стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскарженим вироком суду, ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 визначено обчислювати з - 14.06.2019 року.

Відповідно до оскарженого вироку суду, ОСОБА_9 13.06.2019 року, близько 21 год 30 хв, перебуваючи разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_1 та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків та ревнощів, в ході сварки з потерпілим ОСОБА_10 , навмисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс удари руками в область голови, шиї та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 оспорює висновок суду першої інстанції, вважає його таким, що підлягає скасуванню з підстав не відповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема:

- вважає вирок суду незаконним та невмотивованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд надав неправильний аналіз досліджених в ході досудового розгляду доказів;

- вказує, що обставини отримання потерпілим тяжкого тілесного ушкодження встановлені судом після аналізу показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , експерта Одеського бюро СМЕ ОСОБА_13 та висновку експертизи 5/75, від 10.07.2019 року, є суперечливими, оцінка зазначених показань здійснена судом помилково та не відповідає фактичним обставинам. Зазначає, що ні показаннями свідків, ні висновком судово-медичної експертизи про механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому причини його смерті не доведено, що це зробив саме ОСОБА_9 ;

- згідно з висновком цитологічної СМЕ №300 від 22.07.2019 р. (а.с. 117) у піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_9 крові та ядровмісних епітеліальних клітин не знайдено;

- досудовим розслідування та судом не було встановлено, де знаходився потерпілий ОСОБА_10 після того, як вийшов з квартири ОСОБА_11 і прийшов до будинку ОСОБА_14 в період з 21 г. 45 хв. по 24 годину 2019 року;

- не перевірена причетність до нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому свідком ОСОБА_14 у будинку останнього.

Враховуючи наведене, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України - закрити, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненому злочині.

Обвинувачений ОСОБА_9 також звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій вважає вирок суду необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованому йому злочині:

- не перевірена причетність до нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому свідком ОСОБА_14 у будинку останнього, оскільки між останнім та потерпілим ОСОБА_10 були неодноразові конфлікти;

- судом не було встановлено, де знаходився потерпілий ОСОБА_10 після того, як вийшов з квартири ОСОБА_11 і прийшов до будинку ОСОБА_14 в період з 21 г. 45 хв. по 24 годину 2019 року;

- звертає увагу на те що причиною смерті потерпілого було удушення;

- зазначає, що до нього застосовувався тиск та погрози з боку працівників поліції під час проведення досудового розслідування у даній кримінальній справі.

Вважає помилковими висновки суду про доведеність в його діях наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, прохає оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційні скарги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти апеляційних скарг, просила апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого є аналогічними і в цвілому їх доводи співпадають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджені доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону, та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення та узгоджені між собою та не містять протиріч.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинувачених, потерпілу, свідків, експерта, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні злочину визнав частково та даючи покази на початку судового розгляду показав, що 13.06.2019 року він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_15 були в гостях у знайомого ОСОБА_16 в смт Лиманське, де з ним та його дружиною розпивали спиртні напої.

Потім біля 17 години ОСОБА_11 пішла додому на свою квартиру в АДРЕСА_2 , він залишився в ОСОБА_16 , а біля 21 год пішов до квартири ОСОБА_11 . Вона відкрила йому двері, при цьому була в нижній білизні, а в кімнаті у неї сидів на дивані ОСОБА_10 . На його запитання, що він робить у ОСОБА_11 , ОСОБА_10 перший вдарив його у груди кулаком, після чого він у відповідь вдарив його двічі долонею по обличчю, після чого у ОСОБА_10 пішла кров з носа. Оскільки кровотеча була сильна, то він та ОСОБА_11 намагалися допомогти ОСОБА_10 зупинити кров, однак він відмовився від їх допомоги та пішов з квартири. При цьому зазначив, що ОСОБА_10 був дуже п`яний. Після цього до ОСОБА_11 прийшла її мати та вигнала його з квартири ОСОБА_17 . Після цього він пішов до ОСОБА_16 та залишився у нього спати до ранку.

В подальшому частково змінив покази, та розповів, що ОСОБА_18 його співмешканка, з якою він до нині розглядуваних подій за два тижні припинив стосунки, так як вони посварилися. В той день ОСОБА_17 не розпивала з ним спиртні напої, а у ОСОБА_16 була з ними його колишня дружина ОСОБА_19 . Вони дійсно сиділи на вулиці, коли ОСОБА_16 розповів йому, що бачив як ОСОБА_20 з ОСОБА_10 пішли до її квартири, тоді він вирішив піти та позвати ОСОБА_17 до їх компанії і далі підтвердив покази, які давав раніше.

Вину обвинувачений свою визнав частково, так як вважає, що не спричиняв ОСОБА_10 травму шиї, від якої той помер, а лише вдарив його декілька разів долонею по обличчю у відповідь на його агресивні дії, а останній за його інформацію такі тяжкі тілесні ушкодження отримав вже після конфлікту з ним, а також деякі тілесні ушкодження в нього вже були на момент конфлікту, так як йому відомо, що потерпілий приймав участь у бійці незадовго до їх конфлікту в квартирі ОСОБА_11 .

Незважаючи на позицію обвинуваченого, що виразилась у невизнанні винуватості у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, наведені вище показання обвинуваченого суперечать іншим доказам по справі, які ретельно досліджені перевірені та оцінені судом першої інстанції, як окремо так і у сукупності, і яким суд першої інстанції дав відповідну оцінку.

Так матеріалами кримінального провадження підтверджується, що 14.06.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за №0000460 за ч.2 ст.121 КК України, на підставі повідомлення від 14.06.2019 року зі служби 102, про виявлення за адресою: АДРЕСА_3 трупу ОСОБА_10 , з ознаками насильницької смерті. (а.с.43)

Із протоколу огляду місця події від 14.06.2019 року з фото таблицями також встановлено, що місцем смерті ОСОБА_10 було домоволодіння АДРЕСА_3 , належне ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Під час огляду будинку виявлено труп ОСОБА_10 , який оглянуто згідно протоколу огляду трупу. Під час огляду було виявлено та вилучено: штани сірі, шкарпетки черні, футболку сіро-чорного кольору (с плямами бурого кольору), мобільний телефон (а.с.47-52, 62-66).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №5/75 від 10.07.2019 року, у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у ділянці голови - закритий оскольчастий перелом носа, подвійний перелом нижньої щелепи у ділянці підборіддя справа, вогнищеві крововиливи у м`які тканини волосистої частини голови (у потиличній ділянці справа й у лівій скроневий м`яз), численні синці обличчя; - закрита травма шиї, що поєднує неповний перелом лівої пластини щитоподібного хряща і подвійний перелом дуги перснеподібного хряща у його серединній частині та праворуч від неї з масивними поширеними крововиливами у м`які тканини шиї переважно зліва, численні синці переважно у ділянці лівого півкола шиї; - синці /5/ поверхні грудної клітки і живота, на лівому та правому плечі, передпліччі і лівій кисті, сідниці, а також на стегні.(п.1)

Дані гістологічних досліджень свідчать, прижиттєвість даних ушкоджень і відповідають давності отриманих ушкоджень в межах декількох годин до настання смерті.(п.3)

Смерть ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинному зв`язку зі спричиненою закритою травмою шиї у вигляді переломів хрящів гортані з масивними крововиливами у м`які тканини (шкіра і підлягаючі м`язи) шиї й настала від гострої дихальної недостатності, яка у свою чергу обумовлена вираженим посттравматичним набряком слизової оболонки надгортанника і верхньої частини гортані. (п.4)

Виявлена у ОСОБА_10 закрита травма шиї, що обумовила розвиток небезпечного для життя патологічного процесу посттравматичного набряку слизової оболонки дихальних шляхів і гостру дихальну недостатність з послідуючим настанням смерті, - містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року, п. 2.1.1., п.2.1.2., п.2.1.3. «о»). Ушкодження голови з переломами нижньої щелепи самі по собі при звичайному клінічному перебігу у живих осіб, як правило, спричиняють тривалий розлад здоров`я /строком більш як 21 день/ і за даним критерієм містять ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості (відповідно до 2.2.2., п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 p.).(п.6)

Також експерт зазначив, що імовірний час настання смерті у проміжку 00 - 04 годин 14.06.2019 року.(п.5)

Згідно протоколу огляду місця події від 14.06.2019 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_11 , були виявлені численні плями бурого кольору , які були і біля під`їзду будинку, де знаходиться квартира ОСОБА_11 , і сходинах під`їзду, які ведуть до квартири ОСОБА_11 , а також в коридорі, на стінах кімнати квартири. (а.с.54-61)

Для проведення ідентифікації вилучених в квартирі речових доказів протоколами отримання зразків для експертизи від 14.06.2019 року у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були відібрані зразки: крові, піднігтьовий зміст (а.с.74-75,77).

Так згідно висновку судово-медичної експертизи №518 від 19.07.2019 року кров потерпілого ОСОБА_10 відносить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-В та анти-А за системою АВО, а кров ОСОБА_9 до групи А з ізогемаглютиніном анти В і супутнім антигеном Н за системою АВО. На 6 марлевих тампонах зі змивами з шафи кімнати, коридору квартири АДРЕСА_1 , а також зі сходового маршу, фрагмента рушника, на фрагменті ґрунту, на шортах ОСОБА_9 виявлена кров людини, яка може належати саме потерпілому ОСОБА_10 (а.с. 128)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2019 року з фототаблицями за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , встановлено що він у присутності двох понятих за допомогою статиста показав як він потрапив до квартири ОСОБА_11 , як між ним та ОСОБА_10 виникла словесна сварка, яка переросла у бійку, як він долонею правої руки наніс два удари у лівий бік обличчя ОСОБА_10 , після другого удару ОСОБА_10 сів на диван та у нього з носу пішла кров. Тобто, обвинувачений ОСОБА_9 під час проведення вказаного слідчого експерименту, підтвердив свою причетність до побиття потерпілого та розповів про події 13.06.2019 року.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції підтвердила, що вона була безпосереднім очевидцем бійки між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яка відбулась у її квартирі АДРЕСА_1 ввечері 13.06.2019 року. В цей день вона цілий день була з ОСОБА_10 у ОСОБА_12 і там вони всі разом випивали. Ввечері разом з ОСОБА_10 прийшли до неї додому до її квартири. З ОСОБА_10 на той час у неї були близькі стосунки. Також до неї в цей день прийшов її колишній співмешканець ОСОБА_9 , але вона перший раз йому не відчинила. Потім прийшов додому її син та вона відкрила йому двері. Разом з сином до квартири зайшов ОСОБА_9 , який почав виясняти у ОСОБА_10 , що він у неї робить. Між ними виникла сварка. ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_9 , а той у відповідь вдарив ОСОБА_10 в обличчя та розбив йому ніс, пішла кров. Вона дала рушник ОСОБА_10 , щоб той міг зупинити кровотечу, а потім провела його з квартири. Прийшла її мати та вигнала ОСОБА_9 . Конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник на ґрунті ревнощів. ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_10 у її присутності двічі. ОСОБА_10 сам пішов з її квартири, а вранці зателефонував ОСОБА_21 та сказав, що ОСОБА_10 помер.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_23 пояснила, що 13.06.2019 року ввечері зайшла до помешкання доньки ОСОБА_11 , так як діти на вулиці біля дому розповіли, що у її доньки вдома сварка. В під`їзді на другому поверсі вона зустріла ОСОБА_10 , який сказав, що йому в квартирі ОСОБА_17 розбили ніс, однак було темно і самих ушкоджень вона не побачила. Зайшовши до квартири доньки, в одній з кімнат вона побачила ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції підтвердив, що він був останній, хто бачив живого ОСОБА_10 13.06.2019 року з наявними в нього тілесними ушкодженнями і підтвердив, що саме в його будинку потерпілий вночі помер. Так свідок показав, що з 11.06.2019 року в його будинку проживав ОСОБА_10 . 13.06.2019 року він спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали в його будинку по АДРЕСА_3 алкогольні напої, потім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля 18 год пішли у містечко до помешкання ОСОБА_11 . Він просив ОСОБА_10 залишитись, потім телефонував йому за вечір тричі, ОСОБА_10 підіймав телефон та говорив, що у нього все добре і він знаходиться у квартирі ОСОБА_24 . Біля 24 год ОСОБА_10 повернувся до нього, сам відчинив хвіртку та зайшов в будинок. Він був побитий, з носа в нього текла кров і сказав, що його вдарили предметом, схожим на ремінь з пряжкою та казав, що побив його ОСОБА_9 . У ОСОБА_10 була сильна кровотеча з носа, одна сторона обличчя була синього кольору від брів до підборіддя. Від виклику швидкої допомоги він відмовився, на якийсь час вдалося зупинити йому кровотечу і він ліг спати, а на ранок вони знайшли його мертвим в кімнаті.

Відтак свідок показав, що тілесні ушкодження зі слів потерпілого при житті він отримав в квартирі ОСОБА_24 в військовому містечку від ОСОБА_9 .

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у зазначеному злочині.

Подія злочину, а саме час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого в умисному спричинені тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Після аналізу наведених у сукупності доказів, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги займану позицію обвинуваченого, який заперечував свою причетність до вчинення протиправного умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, оскільки така позиція обвинуваченого спростовується сукупністю доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів щодо їх правдивості та достовірності, а заперечення винуватості обвинуваченим мають на меті уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Так, обвинувачений в судовому засіданні не заперечував, що 13.06.2019 року між ним та потерпілим стався конфлікт, під час якого потерпілий вдарив його у груди кулаком, після чого він у відповідь вдарив його двічі долонею по обличчю, після чого у ОСОБА_10 пішла кров з носа.

Судом першої інстанції були ретельно досліджені твердження обвинуваченого щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а саме нанесення двох ударів долонею по обличчю потерпілого, та встановлено, що зазначена версія обвинуваченого не має під собою підґрунтя, оскільки суперечить всій сукупності зібраних по справі доказів.

З висновку судово-медичної експертизи №5/75 від 10.07.2019 року, вбачається, що усі виявлені ушкодження обумовлені неодноразовими діями тупого предмету (предметів), характерні особливості якого (яких) у наявних травмах не відобразилися, про що свідчить закритий характер ушкоджень (садна, синці, переломи).

Категорично не виключається можливість утворення наявних ушкоджень від дій руками, ногою. Локалізація ушкоджень на тілі потерпілого відповідає місцям прикладання травмуючої сили (дій тупих предметів). Довгаста (смугаста) форма деяких з синців на шиї вказує, що предмет, який травмував, має відповідну довгасту травмуючу поверхню.(п.2)

Також, судом першої інстанції був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який свій висновок підтвердив та пояснив, що всі заподіяні потерпілому тілесні ушкодження в області обличчя, зокрема перелом кісток носа, щелепи, крововиливи у волосистій частині ділянки голови були спричинені не в результаті падіння, а в результаті нанесення ударів тупими предметами, а також виключив можливість їх заподіяння ударом долонею по щоці, як про це пояснював обвинувачений, навіть нанесеним двічі. Також виключив можливість заподіяння травми шиї в результаті падіння з висоти власного зросту потерпілого.

Крім того, зазначив, що після заподіяних йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 міг пересуватися, пройти значну відстань більше кілометра та при такій травмі міг ще прожити декілька годин до максимального розвитку посттравматичного набряку дихальних шляхів, що в подальшому призвело до гострої дихальної недостатності й втрати свідомості.

Проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні та які оцінені судом першої інстанції, зокрема показання в судовому засіданні очевидця ОСОБА_11 , яка також вказувала на нанесення обвинуваченим потерпілому ударів в результаті яких у останнього почалася сильна кровотеча з носа, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами (показами експерта, висновками СМЕ), апеляційний суд вважає їх належними і допустимими та такими, що підтверджують винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Незважаючи на не визнання вини у вчиненні інкримінованого злочину, сукупність досліджених і проаналізованих в судовому засіданні доказів дозволяє апеляційному суду зробити впевнений висновок, що обвинувачений ОСОБА_9 який наніс потерпілому удари руками в область голови, шиї та тулубу, винний у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, бо саме від цих ударів, потерпілий отримав закриту травму шиї у вигляді переломів хрящів гортані з масивними крововиливами у м`які тканини (шкіра і підлягаючі м`язи) шиї та відповідно до висновку експерта №5/75 від 10.07.2019 року, внаслідок чого настала гостра дихальна недостатності, яка у свою чергу обумовлена вираженим посттравматичним набряком слизової оболонки надгортанника і верхньої частини гортані.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висунута стороною захисту версія, щодо отримання потерпілим такого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень після сварки по дорозі до будинку ОСОБА_21 в іншому місці і від інших осіб нічим не підтверджена, а водночас спростована показаннями свідка ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , яким перед смертю потерпілий повідомив, що його побив ОСОБА_9 . Ці показання свідків є послідовними та такі, що узгоджуються з іншими доказами по справі.

Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що смерть ОСОБА_10 була насильницькою, настала в будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_21 , куди він прийшов біля 24 години від нанесених йому в квартирі АДРЕСА_1 ввечері 13.06.2019 року, тяжких тілесних ушкоджень, які були заподіянні йому прижиттєво ОСОБА_9 за декілька годин до смерті.

Також відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 з наявними тілесними ушкодженнями міг ще прожити протягом тривалого часу до декількох годин та міг здійснювати активні дії, а при наданні йому своєчасної медичної допомоги виходячи з пояснень експерта можливо було навіть попередити смерть потерпілого, що також свідчить про те, що такого ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілий міг отримати в квартирі ОСОБА_11 , після цього подолати відстань біля 1,5 км до будинку ОСОБА_25 .

Відомості про те, що на протязі часу, що минув між перебуванням потерпілого за межами квартири ОСОБА_11 після побиття та часом, коли він прийшов в будинок ОСОБА_21 , у потерпілого були конфлікти з іншими особами, в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання свідка ОСОБА_14 достовірними і підстав ставити під сумнів їх об`єктивність не було встановлено. Факт наявності конфлікту між свідком ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_10 на момент події матеріалами кримінального провадження не підтверджений, а тому твердження апеляційної скарги, що всі перелічені вище тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися внаслідок його побиття іншою особою, якою на їх переконання міг бути свідок ОСОБА_14 , який нібито змінював показання, є безпідставними.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено

Також, не підтверджуються факти застосування недозволених методів ведення досудового слідства до обвинуваченого, та такі твердження є явно надуманими. Жодного розумного підтвердження нібито вчиненого насильства стосовно нього, обвинуваченим не надано.

Крім того, під час досудового розслідування обвинувачений ні разу не надав викриваючих показань стосовно себе, також протягом здійснення досудового розслідування та судового розгляду стороною захисту не повідомлялось про застосування відносно обвинуваченого недозволених методів ведення слідства.

Що стосується твердження обвинуваченого про наявність у нього стану необхідної оборони, апеляційний суд критично ставиться до його показань та зазначає, що при розмежуванні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та злочинів проти здоров`я особи, вчинених при перевищенні меж необхідної оборони та з необережності необхідно виходити з умислу обвинуваченого, тобто належним чином встановлювати всі ознаки суб`єктивної сторони злочину.

Суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про те, що був відсутній акт суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого та акт захисту з боку обвинуваченого, а було бажання обвинуваченого завдати шкоди саме потерпілому на ґрунті ревнощів. Крім того, відповідно до висновку експертизи усі виявлені ушкодження у потерпілого обумовлені неодноразовими діями тупого предмету.

Таким чином, враховуючи викладене вище, доводи апеляційних скарг про помилковість висновків суду про доведеність в діях обвинуваченого наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та вимога скасувати оскаржений вирок та закрити кримінальне провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах та розбій та був засуджений за вказані злочини вироком Одеського обласного суду від 31.03.1999 року, наслідки злочину та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, в даному випадку апеляційний суд цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті строком на 8 років за відсутності підстав для застосування положень ст. 69 КК України. Зазначений висновок суду є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції має право залишити оскаржений вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області, від 15.01.2020 року, у кримінальному провадженні №00000460, внесеному до ЄРДР 14.06.2019 року, стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4