№ 755/7004/20
№1-кс/755/4396/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003372 від 22.05.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, яка подала скаргу-

адвоката - захисника

підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_3 ,

адвоката захисника

підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003372 від 22.05.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України.

Скарга мотивована тим, що 21.05.2020 року, поруч із кінотеатром «Дніпро» за адресою: м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, буд. 7, близько 22 години 30 хвилин, виник конфлікт між ОСОБА_8 , який є сержантом поліції, молодшим інспектором Печерського РВ УПО в м. Києві, та перебував разом із раніше судимим ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , що знаходились там в цей час. Цей конфлікт згодом переріс у бійку.

22 травня 2020 року за заявою ОСОБА_8 слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 було відкрито кримінальне провадження № 0003372 із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України, де ОСОБА_8 набув статус потерпілого.

22 травня 2020 року слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 . ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру, згідно з яким, він підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України. Вважає, що підозра не обґрунтована, у вищезазначеному повідомленні про підозру відсутні вагомі докази на обґрунтування підозри, у змісті повідомлення відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтверджені доказами, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Так, ознайомившись із указаним процесуальним документом, можна стверджувати, що викладена версія досудового слідства щодо подій, які відбулись ввечері 21.05.2020 року, не відповідає фактичним обставинам, певні обставини викладені не вірно та не повно, а деякі приховані від слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва.

По-перше - як зазначає слідчий, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 разом з іншими трьома невстановленими особами, перебували поруч із кінотеатром «Дніпро». Вказані, начебто невстановлені три особи залишились невстановленими лише завдяки бездіяльності органу досудового розслідування, оскільки відразу після складення протоколу затримання - 22.05.2020 року об 11 годині 45 хвилин, сторона захисту повідомила про свідків вказаних подій, що вони готові зараз надати свідчення у вказаному кримінальному провадженні та ретельно повідомити про обставини протиправних дій ОСОБА_8 , який у той час, у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням ножа та вогнепальної зброї, не представляючись працівником правоохоронного органу, грубо порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Але орган досудового розслідування, з метою штучного спотворення об`єктивної картини перед слідчим суддею, безпідставно, не пояснюючи причини, відмовився отримувати зазначені дані та допитувати вказаних осіб, таким чином, від початку, проводячи досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені, виключно, з обвинувальним ухилом.

По-друге - у повідомлені про підозру згадується автомобіль «Mitsubishi Lancer» білого кольору, біля якого, начебто, перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Оскільки сторона захисту не знайома з матеріалами кримінального провадження, то можна припустити, що про наявність на місці подій зазначеного автомобіля сторона обвинувачення дізналась з показів нетверезого працівника правоохоронного органу, який у стані алкогольного сп`яніння не зміг навіть відрізнити «Mitsubishi Lancer» від «Mercedes-Benz». Про вказане, сторона захисту також повідомила слідчому, але слідчий все одно, упереджено, однобоко, не об`єктивно, підтримав лише свідчення колеги, а свідчення сторони захисту не сприймав, не фіксував та не бажав їх перевіряти та спростовувати. Тобто, у слідчого на меті було не проведення неупередженого, всебічного, об`єктивного досудового розслідування, а була процесуальна підтримка колеги з метою приховати його злочинні дії та забезпечити подальше проходження служби в рядах Національної поліції України.

Втретє - далі слідчий зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вирішили вчинити напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння особистим майном останнього, за попередньою змовою групою осіб, однак, звідки така впевненість у слідчого про суб`єктивну сторону ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , не допитуючи їх. Чому не можливо допустити, що останні вирішили припинити протиправні дії особи, яка знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, із використанням ножа та вогнепальної зброї порушувала громадський порядок у людному місці, прицільно спрямовувала зброю у бік громадян України, не представляючись працівником правоохоронного органу. Наявність в руках ОСОБА_8 зброї, а саме, пістолета, зафіксовано на відео, яке надано стороною захисту органу досудового розслідування.

Вчетверте - слідчий зазначає, що ОСОБА_10 дістав ніж та почав наносити ним удари потерпілому, не зазначаючи який ніж. Під час вказаних подій ножі були лише у ОСОБА_8 та його нетверезого друга ОСОБА_9 , і наскільки відомо зі слів ОСОБА_4 , вказані ножі були вилучені під час приїзду слідчо-оперативної групи на місце події, але в подальшому, другий ніж зник. Тобто, при таких обставинах потерпілі дивно виглядали би з двома ножами та вогнепальною зброєю у стані алкогольного сп`яніння.

Також, у вказаному в повідомленні про підозру твердженні не зазначено кількість, начебто, нанесених таких ударів, куди були, начебто, нанесені зазначені удари, чи досягли зазначені удари цілі, чи спричинили зазначені удари ушкодження, які це були ушкодження, у чому була небезпека для його здоров`я.

Вп`яте - наприкінці першого аркушу зазначеного повідомлення про підозру зазначено наступне. ОСОБА_10 із ножем б`є ОСОБА_8 і в цей час (початок другого аркушу повідомлення про підозру), згідно розподілених ролей, ОСОБА_4 починає бити ОСОБА_8 та дає команду ОСОБА_10 зрізати сумку у ОСОБА_8 . Чим зрізати, ножем який був у так званого потерпілого або ножем, який був у його друга, чи власними зубами, не зазначено. Виникає питання, а що робив ОСОБА_4 , коли на припущення сторони обвинувачення ОСОБА_10 розпочав бити ОСОБА_8 . На першому аркуші зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вирішили вчинити напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння особистим майном останнього, за попередньою змовою групою осіб. У другому абзаці, на аркуші № 2 повідомлення про підозру зазначено: «...зрізав сумку з плечового ременя, чим вступив у попередню змову з ОСОБА_4 на заволодіння особистим майном ОСОБА_8 », але не з`ясовано, коли відбувалася попередня змова. Далі, зазначається, що ОСОБА_10 продовжив погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 із використанням ножа, також без зазначення яким ножем. У наступному і останньому абзаці штучно, вибірково зробленому повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зникли з місця події, а потім навіщось повернулись, де були затримані працівниками правоохоронних органів, при цьому, згідно з протоколу затримання, в останніх не було вилучено, а ні ножа, яким погрожували та били ОСОБА_8 , а ні його сумки. Тобто, немає ніяких підстав, крім слів нетверезого потерпілого, вважати, що взагалі мало місце заволодіння підозрюваними майном ОСОБА_8 . Також, в абзаці другому аркуші № 2 повідомлення про підозру вказано: «Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, направившись у напрямку Дарницької площі в м. Києві, викраденим майном розпорядилися на свій розсуд, однак, через деякий час, повернулися на місце скоєння злочину, де були затримані працівниками поліції». Однак, не зрозуміло, яким чином підозрювані могли розпорядитися викраденим майном на свій розсуд, якщо сумка з речами була вилучена у потерпілого ОСОБА_8 . Крім того, орган досудового розслідування до теперішнього часу не допитав ОСОБА_4 , чим порушив його право на захист. Таким чином, у наявності є беззаперечні докази про упередженість сторони обвинувачення при проведені досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені, що знайшло своє відображення у повідомленні про підозру: не зазначено в повідомлені про підозру, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу; не зазначено, що ОСОБА_8 був у стані алкогольного сп`яніння; не зазначено, що ОСОБА_8 погрожував вогнепальною зброєю громадянам України, у тому числі, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; не зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_13 та ОСОБА_9 ; не проведено своєчасне дослідження з метою підтвердження відсутності алкоголю в крові ОСОБА_4 ; не проведено допит ОСОБА_4 . У зв`язку з чим, орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру чітко не вказав на беззаперечність фактів, викладених у тексті повідомлення та не послався на зібрані у зв`язку із цим докази. Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 свідчить про те, що воно не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння ОСОБА_8 матеріальної шкоди. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити та зазначив, що 22.05.2020 року слідчий ОСОБА_5 вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру, яку він вважає необґрунтованою, оскільки відсутні докази обставин вчинення злочину останнім. При ознайомленні із підозрою було виявлено, що у змісті відсутні чітко зафіксовані та підтверджені факти події. По-перше, начебто, у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були ножі, хоча у них нічого не вилучали. Ніж було вилучено у потерпілого ОСОБА_8 . Так, він ознайомився із судово-медичною експертизою, відповідно до якої, різана рана є тільки у ОСОБА_10 . Щодо потерпілого ОСОБА_8 , то у висновку експерта вказано, що його пошкодження, а саме подряпини та синці, могли утворитись від будь-якої гострої поверхні, каміння, нігтів, зубів. Рани ОСОБА_8 не є різаними. По-друге, у підозрі на різних сторінках момент змови підозрюваних написаний по різному. Крім того, у підозрі не зазначено, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронних органів, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 теж спричинені тілесні ушкодження. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, яка може переконати стороннього спостерігача про наявність відповідних фактів злочину, чого немає у їх підозрі. ОСОБА_4 знаходився на місці події, чекав працівників поліції, знімав частково на телефон подію, ножа у нього не вилучали, як і сумку, яка знаходилася у потерпілого. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були тверезими, намагались пояснити працівникам поліції, що відбулось насправді. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, мав при собі пістолет та ніж. Немає ніяких підстав вважати, що його підзахисний ОСОБА_4 приймав участь у вчиненні тяжкого злочину, підозра необґрунтована, посилань на докази немає, Потерпілий є правоохоронцем, сама підозра і хід розслідування свідчить про необ`єктивність, слідство намагається звільнити від відповідальності свого колегу. Також, ухвалою слідчого судді орган досудового розслідування було зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 296 КК України, однак, таке рішення не було виконане, а було лише внесено відомості за ч. 1 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити та зазначив, що повідомлення про підозру не відповідає матеріалам кримінального провадження. Із указаного повідомлення про підозру необхідно вилучити ОСОБА_9 , оскільки він не має жодного статусу у даному провадженні. Сторона обвинувачення ознайомила його із експертизами, де зазначені ушкодження учасників, відповідно до яких різана рана тільки у ОСОБА_10 . Тобто, необхідно хоча б конкретизувати підозру, вказати, хто які ушкодження отримав, оскільки це вже встановлено судово-медичною експертизою. З урахуванням висновку Конституційного суду від 14.07.2018 року та практики Європейського суду з прав людини, деталі обвинувачення мають суттєве значення, а його некоректність вважається порушенням. Доведеність має бути поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення скарги, зазначивши, що підозрювані затримані на місці вчинення злочину і хоча ніж ні в кого з них не вилучався, однак, ОСОБА_10 міг його викинути, коли вони тікали. У будь-якому випадку, ця обставина жодним чином не стосується ОСОБА_4 , оскільки у підозрі не вказано, що він наносив ушкодження ножем. Під час проведення слідчих експериментів і допитів, потерпілий ОСОБА_8 наполягав, що саме ці дві особи, взаємодіючи між собою, нанесли йому тілесні ушкодження, зірвали сумку і втекли, а згодом повернулись та повернули сумку. Коли ОСОБА_10 побачив у сумці посвідчення правоохоронця, то вони злякалися, а тому, вирішили повернутися і домовитися, однак, коли повернулися, на місці була свідок, яка бачила, що вони кинули під ноги сумку. У подальшому, підозрюваних затримали правоохоронці. Розбій має усічений склад, а в підозрюваних був проміжок часу до 20 хвилин, щоб розпорядитись викраденим. Слідство не заперечує той факт, що підозрювані повернулись. У матеріалах є відео ОСОБА_4 , де чітко видно, що у ОСОБА_14 нічого немає, він лише розмовляв із ОСОБА_10 , який наніс йому удар в обличчя кулаком, після чого, зйомка переривається. Потерпілому ОСОБА_8 наносили тілесні ушкодження та під час події він не виконував свої обов`язки як працівник Печерського УП ГУ НП в м. Києві. Він не заперечує, що був у незначному стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав пиво, але це було у період відпочинку. Потерпілий вказує, що знаходився поруч із ОСОБА_9 і жодним чином не намагався створити конфліктну ситуацію, але вона виникла, оскільки її спровокували підозрювані та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи. Потерпілий не погрожував пістолетом, чи розкладним ножем, який знаходився у сумці. Потерпілий не встиг би фактично нанести удар ножем, оскільки перед тим, як його використати, його необхідно дістати із сумки, розкласти. А у цей момент, його ще й била група осіб. ОСОБА_4 кричав: «ріж сумку», після чого, зірвавши її, вони зникли з місця події. Крім того, захисники могли відібрати пояснення у ОСОБА_4 та подати їх разом із відповідним клопотанням. При затриманні, ОСОБА_4 письмово пояснив, що не вчиняв злочин і участі у ньому не приймав. Відповідно до експертизи, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, у тому числі, в область обличчя. Вважає, що досудове розслідування було об`єктивним, усі процесуальні можливості на проведення слідчого експерименту використані. З потерпілим слідчий експеримент проводився двічі, оскільки він бажав більш детально розібратись у події і стороні захисту також би в цьому не відмовили, однак, ніхто не звертався з такими питаннями, а підозрюваний ОСОБА_4 після затримання відмовився надавати покази. Покази потерпілого є чіткими, послідовними, логічними. Про те, що потерпілий працює у Печерському УП ГУ НП в м. Києві, стало відомо лише під час формування підозри та це немає відношення, оскільки на той час він не виконував обов`язки поліцейського. Вважає, що скарга про повідомлення на підозру не відповідає КПК України, а тому, прохав відмовити у її задоволенні. Крім того, пояснив, що з урахуванням достатності доказів, зібраних під час досудового розслідування, на даний час відбувається виконання ст. 290 КПК України, про що повідомлено стороні захисту, а також повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак, ніхто цього не виконує.

Слідчий суддя, вислухавши доводи захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , прокурора, вивчивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що в Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003372 від 22.05.2020 року.

22 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом .

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно зі ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України") оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

З наявних даних, що містяться в матеріалах скарги вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 22 травня 2020 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, отже слідчим були дотримані вимоги закону в повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді із вказаною скаргою, посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки відсутні прямі, достатні та належні докази цьому.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Дослідивши матеріали скарги, з урахуванням стадії закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема те, що на даний час виконуються вимоги ст. 290 КПК України, слідчий суддя вважає, що наразі відсутні законні підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0003372 від 22.05.2020 року, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003372 від 22.05.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя