Справа №212/4444/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0001272 від 17.06.2020 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з а середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 14.03.2016 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення, за ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 05.02.2018 умовно- достроково, невідбутий строк 1 місяць 17 днів,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурори Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , -
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, 17 червня 2020, близько 09.15 години, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Школа міліції», на мікрорайоні 7-й Зарічний помітив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_7 , у якої на шиї висів золотий ланцюжок з хрестиком та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел направлений на зідкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілої, повторно, 17.06.2020, близько 09.20 години, ОСОБА_8 перебуваючи позаду будинку № 19 на мікрорайоні 7-й Зарічний в м. Кривому Розі підійшов ззаду до ОСОБА_9 та шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось в триманні однією рукою за шию потерпілої, та іншою рукою шляхом ривку зірвав з шиї, тобто відкрито викрав, належний ОСОБА_10 золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13,6 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1716 від 19.06.2020р. складає 11574,96 гривень та золотий хрестик 585 проби, вагою 4,19 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1716 від 19.06.2020 р. складає 3566,11 гривень. Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій - ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 15141,07 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі, у скоєному щиросердно розкаявся, пояснив суду обставини вчиненого ним відкритого викрадення майна потерпілої.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога в листопаді 2018 року з приводу вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, інвалідом не являється.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, а також ті обставини, що ОСОБА_3 будучи неодноразово засудженим за вчинення аналогічних тяжких корислив золчинів проти власності, на шлях виправлення не став і знову, звільнившись з місць позбавлення волі, вчинив аналогічний злочин, суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, проте на мінімальний строк, з урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання 17 червня 2020 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази - золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13,6 грам, плетіння «Кардинал», золотий хрестик 585 проби, вагою 4,19 грам залишити у потерпілої ОСОБА_9 за належністю. Темно - синю футболку, сірі шорти та темно-сіру кепку, що передані на зберігання до камери схову Покровського ВП КП ГУ НП в Дніпропетровській області (квитанція № 623/3023) повернути ОСОБА_3 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України. Особою, яка утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1