Справа № 308/2133/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника ТОВ «Дукат Ужгород» - адвоката ОСОБА_6 , представника Ужгородської міської ради ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/552/20 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 09. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000156, відомості про яке 21. 05. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2017 року, невстановленими посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області здійснено в інтересах юридичної особи безпідставне внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499, яка посвідчує право приватної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1,3984 га у власність ТОВ «Дукат-Ужгород», не зважаючи на те, що з приводу зазначеної земельної ділянки відсутні будь-які відомості та документи про її формування, відсутні записи у книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, та державний акт не друкувався.
Згідно з документами наданими Ужгородською міською радою 27. 12. 2001, 23 сесією 3 скликання прийнято рішення про надання Колективному виробничо-торговельному підприємству «Дукат» в постійне користування з правом викупу земельної ділянки площею 1,4 га для будівництва спортивно-оздоровчого комплексу по Слов`янській набережній.
В подальшому, на зазначену земельну ділянку документація із землеустрою та державний акт на право постійного користування виготовлено та видано не було.
Як вказує слідчий у клопотанні, ним встановлено, що завдяки реагуванню органу досудового розслідування, відомості Державного земельного кадастру приведено у відповідність до фактичних обставин (видалено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499).
Згідно з проектами рішень сесій Ужгородської міської ради на розгляд сесії ради періодично виносяться питання про «Надання згоди на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород», земельної ділянки площею 1,4000 га для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній.
-2-

Крім того, на сайті Ужгородської міської ради розміщено протоколи засідань постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури Ужгородської міської ради у відповідності до яких: протокол № 61 від 30. 11. 2016 комісія розглянула пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» земельної ділянки площею 1,4000 га для будівництва спортивно-оздоровчого комплексу по Слов`янській набережній, б/н, з подальшою передачею її у власність. Вирішили: рекомендувати відмовити у задоволенні клопотання, оскільки передача земельної ділянки комерційного використання відбувається шляхом її викупу. За це рішення голосували «за» - одноголосно; протокол № 167 від 07. 11. 2018 комісія розглянула пропозицію 4.7 Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» земельної ділянки площею 1,4000 га для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній. Вирішили: залишити питання на до вивченні. Доручити управлінню містобудування та архітектури до наступного засідання постійної комісії надати висновок щодо можливості задоволення клопотання. Доручити управлінню правового забезпечення надати постійній комісії інформацію щодо наявних судових розглядів із зазначеного у заяві питання. За це рішення голосували: «за» - одноголосно; протокол № 174 від 09. 01. 2019 комісія розглянула пропозицію 4.4 Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» земельної ділянки площею 1,4000 га для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній (висновок архітектури). Вирішили: рекомендувати відмовити у задоволенні клопотання на підставі висновку управління містобудування та архітектури. За це рішення голосували: «за» - одноголосно; протокол № 222 від 26. 02. 2020 комісія розглянула пропозицію 4.10 Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» земельної ділянки площею 1,4000 га для будівництва спортивно-оздоровчого комплексу по Слов`янській набережній з подальшою передачею її в постійне користування (згідно з рішенням господарського суду Закарпатської області справа № 907/235/16 від 06. 07. 2016). Вирішили: доручити управлінню правового забезпечення надати висновок щодо правомірності задоволення клопотання. За це рішення голосували: «за» - одноголосно.
Як вбачається із протоколів, підстав задовольнити заяву ТОВ «Дукат-Ужгород» немає, оскільки містобудівна документація по Слов`янській набережній в м. Ужгороді не відповідає цільовому призначенню, яке планується до виділення Товариству.
Згідно з вищевказаними нормативними документами відслідковується, що оскільки ТзОВ «Дукат-Ужгород» не виготовлявся акт на постійне користування на зазначену земельну ділянку, а тому, у відповідності до Земельного кодексу України, вказане Товариство не має право на складання зазначеного виду документації.
Інформаційна довідка № 202116233 від 27.02.2020 підтверджує, що ТзОВ «Дукат - Ужгород» не має зареєстрованого нерухомого майна, а також немає у власності чи користуванні земельної ділянки по Слов`янській набережній в м. Ужгороді.
26. 02. 2020 проведено огляд місця знаходження земельної ділянки та підтверджено відсутність нерухомого майна. Зважаючи на це, у даному кримінальному провадженні призначено проведення експертизи з питань землеустрою до ЛШСЕ.
26. 02. 2020 у кримінальному провадженні зазначену земельну ділянку визнано речовим доказом.
На переконання слідчого, накладання арешту на об`єкт матеріального світу, який не має чітко визначених розмірів, але має встановлені межі, і може бути ідентифікований на місцевості та згідно з містобудівною документацією не суперечить вимогам законодавства щодо арешту майна.
Як зауважує слідчий, земельна ділянка загальною площею 1,40 га для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній в м. Ужгороді є матеріальним об`єктом щодо якого вчиняються злочинні дії, є об`єктом кримінально-протиправних дій, підпадає під критерії, визначені ст. 98 КПК України.

-3-

Згідно з чинною містобудівною документацією, а саме генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради № 313 від 04. 06. 2004, вказана земельна ділянка знаходиться на території, що відноситься до багатоквартирної житлової забудови, а тому не може бути надана для будівництва спортивного комплексу, без розробки та затвердження детального плану території.
Також, розробка детального плану території за кошти платників податків всього лише з метою надання земельної ділянки ТОВ «Дукат Ужгород» є сумнівним за своїм змістом.
Крім того, у відповідності до рішення № 179 від 03. 06. 2011 надано дозвіл управлінню освіти Ужгородської міської ради на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3 га для будівництва та обслуговування школи та НВК на Слов`янській набережній. Вказані земельні ділянки співпадають.
Орган досудового розслідування вживає заходи превентивної діяльності, з розумінням того, що невстановлені посадові особи продовжують вживати заходів до незаконного внесення відомостей про земельну ділянку ТОВ «Дукат Ужгород» до Державного земельного кадастру.
Метою накладення арешту згідно з процесуальними нормами п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий вказує забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів в незмінному стані, як за зовнішнім виглядом, так і в незмінному правовому стані, у комунальній власності міста Ужгорода.
Посилаючись у клопотанні на те, що відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, слідчий просить накласти арешт на майно земельну ділянку Ужгородської міської ради, яка 27. 12. 2001 надана Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній площею 1,4000 га, шляхом заборони розпорядження (в тому числі внесення відомостей до Державного земельного кадастру), реєстрації, проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна, що є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя вказала на відсутність мети застосування такого виду і способу обтяження через відсутність відповідного обґрунтування необхідності арешту майна; перелік майна що належить арештувати. Слідчим у клопотанні не наведено відповідного обґрунтування щодо можливості використання майна, що належить арештувати, як доказу в кримінальному провадженні № 0000156, у рамках якого, згідно з доданим до клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Слідчим не конкретизовано та клопотання не містить виклад обставин на підтвердження того, що майно, яке за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Окрім того, земельна ділянка, на яку слідчий просить накласти арешт, не зареєстрована у встановленому законом порядку, а тому, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у ньому не зазначено та не конкретизовано місце розташування земельної ділянки (її межі, розташування по відношенню до інших земельних ділянок), документи, які свідчать про право власності на неї, факти і докази, які свідчать про те, що земельна ділянка перебуває у володінні, розпорядженні чи користуванні підозрюваного чи третіх осіб, розмір шкоди, неправомірної вигоди, отриманої юридичною особою. Крім того, клопотання слідчого не містить відомостей про наявність спричинення тяжких наслідків внаслідок вчинення можливого кримінального правопорушення, з огляду на те, що

-4-

обов`язковою кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є спричинення тяжких наслідків. Також ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 04. 2020 було повернуто прокурору клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000156, відомості про яке 21. 05. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України для усунення недоліків, та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19. 06. 2020 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000156, відомості про яке 21. 05. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яка ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08. 09. 2020 залишена без змін. Слідчим суддею також констатовано, що за змістом зазначеної ухвали апеляційного суду, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів врахувала те, що за ТОВ «Дукат-Ужгород» згідно з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06. 07. 2016, яке є чинним на даний час, визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 1,4 га розташованої на Слов`янській набережній у м. Ужгороді, наданої Ужгородською міською радою рішенням від 27. 12. 2001. Разом з тим, колегія суддів вважала, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна (в даному випадку земельної ділянки, яка відповідно до наявних у матеріалах судового провадження документів надана у постійне користування ТОВ «Дукат-Ужгород»), про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України». На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, та у даному клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів. Надані слідчому судді матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні та диспозиції статті, за якою здійснюється досудове розслідування, не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що земельна ділянка, яка є предметом арешту, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набута кримінально протиправним шляхом і що накладення арешту на земельну ділянку, щодо якої рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, визнано за ТОВ «Дукат-Ужгород» право постійного користування, не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді від 24. 09. 2020 - скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на земельну ділянку Ужгородської міської ради, що немає кадастрового номера, але 27. 12. 2001 надана в постійне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (22101641) для будівництва спортивного комплексу

-5-

по Слов`янській Набережній, площею 1,4000 га. Посилається на ті самі доводи, які наведені слідчим у клопотанні і наполягає на тому, що з указаним майном, яке визнане речовим доказом, необхідно провести слідчі дії. Вважає, що клопотання містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження і є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна. Окрім того, зазначає, що слідчим суддею не враховано той факт, що згідно чинної містобудівної документації, а саме генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради № 313 від 04. 06. 2004, вказана земельна ділянка знаходиться на території, що відноситься до багатоквартирної житлової забудови, а тому не може бути надана для будівництва спортивного комплексу, без розробки та затвердження детального плану території. Крім того, у відповідності до рішення № 179 від 03. 06. 2011 надано дозвіл управлінню освіти Ужгородської міської ради на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3 га для будівництва та обслуговування школи та НВК на Слов`янській Набережній.
В запереченні на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Дукат - Ужгород» - адвокат ОСОБА_6 вказує про безпідставність та невмотивованість апеляційної скарги прокурора та законність й обґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення. Зазначає, що слідчий, звертаючись до слідчого судді з аналогічними клопотаннями про накладення арешту на майно, які слідчим суддею неодноразово відхилені, нехтує загальними принципами судочинства та такими своїми діями втручається в діяльність суду. Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000156 від 21. 05. 2019, з огляду на зазначені в ухвалі слідчого судді мотиви, є необґрунтованим та безпідставним. Також констатує, що як слідує зі змісту клопотання, досудове розслідування проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та всупереч цьому, у клопотанні не зазначено жодної фактичної обставини у підтвердження наявності в діях будь-якого складу вказаного кримінального правопорушення. До матеріалів клопотання не додано доказів повідомлення жодній особі про підозру, а безуспішне намагання Товариства «Дукат - Ужгород» зареєструвати право постійного користування земельною ділянкою, не є кримінально-караним діянням, а реалізацією його права. Між тим, слідчий у клопотанні не довів необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, що є підставою для відмови у задоволенні такого в силу положень ч. 1 ст. 173 КПК України, про що обґрунтовано зазначено як в ухвалі слідчого судді, так і в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 18. 09. 2020.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення представника ТОВ «Дукат Ужгород адвоката ОСОБА_6 , представника Ужгородської міської ради ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши її доводи, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

-6-

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.
Як вбачається із клопотання, та доданих до нього витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000156, сформованим станом на 21. 05. 2019 (виділені матеріали досудового розслідування), органом досудового розслідування ГУ НП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 09. 02. 2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 364 КК України.
У межах зазначеного кримінального провадження старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку Ужгородської міської ради, що немає кадастрового номера, але 27. 12. 2001 надана в постійне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (22101641) для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній, площею 1.4000 га шляхом заборони розпорядження ( втому числі внесення відомостей до Державного земельного кадастру), реєстрації, проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої

-7-

кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частинипершої статті 170 КПК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно земельну ділянку Ужгородської міської ради, що немає кадастрового номера, але 27. 12. 2001 надана в постійне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (22101641) для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній, площею 1.4000 га та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення слідчим необхідності арешту, зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку з відсутністю обґрунтування мети та підстав у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна у відповідності до вимог ст. ст. 170, 171 КПК України.
З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Не зважаючи на те, що слідчим визнано речовим доказом майно (земельну ділянку), однак у даному клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.
Окрім того, клопотання не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що земельна ділянка, яка є предметом арешту, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набута кримінально протиправним шляхом.

-8-

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на земельну ділянку, щодо якої рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06. 07. 2016, визнано за ТОВ «Дукат-Ужгород» право постійного користування, не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Разом із тим, під час розгляду клопотання та прийнятті судового рішення, слідчий суддя належним чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, взяв до уваги й те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а слідчим не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання про необхідність накладення арешту на земельну ділянку з метою збереження речових доказів, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано й відсутність підстав вважати, що вищевказана земельна ділянка буде пошкоджуватися, псуватися, знищуватися, перетворюватися або відчужуватись, і з урахуванням того, що вона є нерухомим майном, не може бути прихована, а також вірно оцінив розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що необхідність накладення арешту на вищевказану земельну ділянку полягає в запобіганні вчиненню будь-яких дій, спрямованих на її відчуження, а також для забезпечення проведення судової експертизи з питань землеустрою та інших судових експертиз, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно земельну ділянку Ужгородської міської ради, що немає кадастрового номера, але 27. 12. 2001 надана в постійне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (22101641) для будівництва спортивного комплексу по Слов`янській набережній, площею 1.4000 га у виділеному кримінальному провадженні № 0000156.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахувала той факт, що клопотання не містить обґрунтування мети і підстав для арешту у відповідності до вимог ст. ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. ст.170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

-9-

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що ТОВ «Дукат - Ужгород» згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 06. 07. 2016, яке є чинним на даний час, визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 1,4 га розташованої на Слов`янській набережній у м. Ужгороді наданої Ужгородською міською радою рішенням від 27. 12. 2001.
На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.
Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на земельну ділянку з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Разом із тим, апеляційним судом вже констатувалось про те, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна (в даному випадку земельної ділянки, яка відповідно до наявних у матеріалах судового провадження документів надана у постійне користування ТзОВ «Дукат Ужгород», про що зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 172, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурори відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 09. 2020 про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000156, відомості про яке 21. 05. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: