Справа № 521/4839/20
Номер провадження:1-кп/521/939/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця реєстрації, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

04 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не було завершено.

Судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурори у судовому засіданні вважали необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, враховані при обрані йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який та не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для направлення обвинувальних актів для визначення підсудності не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальні акти складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при їх затвердженні прокурорами дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для їх повернення прокурору - немає.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даних обвинувальних актів.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує той факт, що ОСОБА_3 , обвинувачується у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та відповідно до ст.12 КК України вказані злочини віднесені до категорії нетяжких злочинів.

Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого останній обвинувачується, оскільки міцні соціальні зв`язки відсутні.

Крім того, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти власності, ОСОБА_3 знову обвинувачується у скоєні умисного злочину проти власності, з корисливих мотивів, та враховуючи, що він офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.

Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.

Даних про такий стан здоров`я ОСОБА_3 що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виправдовують застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, щодо нього.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд приходить до висновку, що тримання під вартою зазначеного обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 314 - 316 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21 вересня 2020 року, включно.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, на 27 липня 2020 року о 11 год. 30 хв.

Судовий розгляд здійснювати одноособово, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, представників потерпілих, обвинуваченого та його захисника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення. Ухвала суду в цій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду в цій частині, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В решті ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1