№ 1-кп/317/68/2020
№ 334/3509/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Запорізького районного суду Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілих, адвоката ОСОБА_7

захисників обвинувачених, адвокатів: ОСОБА_8

ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_10

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000802 у відношенні:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове, Бердянського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, що не має зареєстрованого місця мешкання, раніше судимого:

1.17 січня 1994 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 142 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 8 (вісім) років; 31 березня 2001 року звільнений по відбуттю строку покарання;

2.20 січня 2003 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; 24 січня 2007 року звільнений по відбуттю строку покарання;

3.11 червня 2008 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців; 20 серпня 2009 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково;

4.14 квітня 2011 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; 16 липня 2014 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково;

5.07 грудня 2015 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 1020 гривень,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Пєвськ, Чаунського району, Магаданської області, Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.14 липня 1997 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців; звільнений 03 вересня 1998 року по відбуттю строку покарання;

2.16 квітня 1999 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 місяців; 12 липня 2001 року звільнений по відбуттю строку покарання;

3.18 лютого 2003 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки; 27 серпня 2005 року звільнений по відбуттю строку покарання;

4.21 березня 2006 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки з іспитовим строком 2 роки;

5.21 серпня 2009 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 71, 72 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 місяць; звільнений від відбування покарання умовно-достроково 29 березня 2012 року;

6.06 листопада 2012 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць;

7.27 листопада 2012 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяця;

8.17 грудня 2012 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 місяця; 17 лютого 2016 року звільнений по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про те, що у квартирі АДРЕСА_2 знаходяться грошові кошти та ювелірні вироби, які належать потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , вирішили вчинити розбійний напад, поєднаний з проникненням до зазначеної квартири, з метою заволодіння майном та грошовими коштами потерпілих.

Для реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 придбали маски чорного кольору, рукавички та невстановлений предмет, схожий на пістолет. Далі, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розподілили між собою ролі, відповідно до яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ключі від вхідних дверей квартири потерпілих, вказав місце, де знаходяться грошові кошти та ювелірні вироби та привів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до місця вчинення злочину. В той час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно до розподілених їм ролей, мали проникнути до зазначеної квартири потерпілих, відкривши вхідні двері ключем, що їм надала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з застосуванням невстановленого предмета, схожого на пістолет подолати опір потерпілих осіб та заволодіти грошовими коштами і майном.

Після досягнення домовленості між собою та реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення розбою, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 06 березня 2018 року приблизно о 13 годині 00 хвилин прибули до будинку АДРЕСА_3 , після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ключі від квартири АДРЕСА_2 , що у вказаному будинку, та залишився чекати на вулиці, а обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за допомогою переданого їм ключа відкрили вхідні двері вказаної квартири та проникли до неї.

Для подолання опору потерпілої ОСОБА_6 , яка знаходилась в квартирі, ОСОБА_10 продемонстрував невстановлений предмет, схожий на пістолет, тим самим показавши можливість застосування цього предмета щодо потерпілої ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_10 , відвів потерпілу до кімнати та наказав їй лягти обличчям донизу, сказавши мовчати, тим самим подолавши її опір.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на розбій, та подолавши опір потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволоділи наступним майном потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 :

?мобільним телефоном «Huawei Y7» в корпусі сірого кольору;

?планшетом «Huawei MediaPad M3 Lite 10» в корпусі сірого кольору моделі ВАН-W09, МАС: 8С25052513С5, S/N: PFSNU9;

?ланцюжком з золота 585 проби вагою 5 грамів плетіння П`єр Карден, довжиною 45 сантиметрів;

?підвісом-ладанкою з золота 585 проби з зображенням «Божої Матері» вагою 2 грами;

?обручкою з золота 585 проби вагою 4,5 грама з каміннями «цирконій»;

?обручкою з золота 585 проби вагою 2 грами з каміннями «цирконій»;

?православним хрестиком з золота 585 проби вагою 2 грами у вигляді підковки з зображенням всередині хреста з камінням «цирконій»;

?ноутбуком «Sony Vaio» в корпусі білого кольору;

?монітором фірми «ЛОС» в корпусі чорного кольору;

?грошовими коштами в сумі 75 000 гривень;

?грошовими коштами в сумі 620 доларів США, що еквівалентно сумі 16 244 гривні;

?сережками з золота 585 проби вагою 2 грами у вигляді кілець.

Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 склали вказане майно до сумки, зачинили потерпілу ОСОБА_6 у комірці зазначеної квартири, покинули місце скоєння злочину та направились в місце, де їх чекала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Внаслідок вчиненого злочину потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було завдано матеріальної шкоди на встановлену в ході судового розгляду суму у 75 000 гривень та 620 доларів США.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на суму про солідарне стягнення на її користь з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 124 300 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 300 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпілою ОСОБА_12 також подано цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про солідарне стягнення з них 19 244 гривні в рахунок відшкодування майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що 06 березня 2018 року приблизно о 09 годині ранку він, ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після попереднього узгодження по телефону зустрілись в кафе в районі ринку в Хортицькому мікрорайоні міста Запоріжжя.

Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розповіла йому з ОСОБА_11 , що деякий час він проживає зі співмешканкою. До недавнього часу все було добре він приніс додому гроші, які у нього були після продажу нерухомості, а потім його звідти вигнали. Попросив його та ОСОБА_11 допомогти забрати свої гроші з квартири співмешканки, оскільки він сам не хоче заходити до квартири, адже боїться, що його побачать сусіди та впізнають.

З самого початку питання стояло про квартирну крадіжку, для чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дав їм з ОСОБА_11 ключі від квартири та сказав, що вдома нікого не буде, оскільки господарка на роботі, а її донька поїхала до бабусі. Вони з ОСОБА_11 погодились та одразу всі утрьох поїхали туди.

Зазначив, що маски вони не придбавали, як про це зазначено в обвинувальному акті.

Коли вони приїхали на місце, яке знаходиться в районі проспекту Металургів в місті Запоріжжя, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишилась на вулиці у дворі будинку, а вони з ОСОБА_11 зайшли до під`їзду, піднялись на четвертий поверх та відкрили двері квартири ключами, які їм дала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Зайшовши до квартири, вони побачили дівчину потерпілу ОСОБА_6 , яку ОСОБА_10 взяв за плече, завів до кімнати та сказав, щоб вона лягла на ліжко і не вставала. Одразу запитали у неї, де знаходяться гроші, хоча і так знали місце їх зберігання.

На столику біля ліжка були якісь коштовності, які дівчина віддала без супротиву. Також вона віддала їм коштовний ланцюжок. Вони з ОСОБА_11 забрали сейф з грошима, телефон, ноутбук та монітор. Жодних погроз дівчині вони не висловлювали, насилля не застосовували. Коли вони з ОСОБА_11 покидали квартиру, то завели дівчину до комори і він попросив її посидіти деякий час там і не виходити. Згодом в ході допиту ОСОБА_10 частково змінив свої показання в цій частині та зазначив, що, зачинивши потерпілу в коморі, він підпер її дверима.

Коли вони вийшли з квартири, то підійшли до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і потім втрьох поїхали до Хортицького мікрорайону до свідка ОСОБА_13 , де зламали сейф та поділили гроші, яких було приблизно 100 000 гривень, а майно залишили в квартирі свідка. Гроші ділили порівну на трьох він, ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Зазначив, що свідок ОСОБА_13 та інші особи, які були присутні в квартирі в той момент, не знали, що майно було викрадено.

Потім вони викинули сейф та розійшлись. Через деякий час він дізнався, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, разом зі своєю співмешканкою, в квартиру якої вони проникали, поїхали за кордон. Від свідка ОСОБА_13 він дізнався, що все майно, яке залишилось у нього, забрала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Зазначив, що в тій квартирі він до цього не бував. Одягнуті вони з ОСОБА_11 були в куртки та капелюхи. Рукавичок та масок на них не було, оскільки вони йшли на крадіжку і не думали, що когось зустрінуть у квартирі. Чому він та ОСОБА_11 не покинули квартиру одразу як побачили дівчину, пояснити не може.

Пояснив, що пістолету, який у нього було вилучено згодом, в той день у нього не було, оскільки він придбав його через пару тижнів. Під час досудового розслідування на нього тиснули працівники поліції та наполягали, щоб вони з ОСОБА_11 визнали наявність пістолету в день події даного кримінального правопорушення. Чому потерпіла ОСОБА_6 під час надання пояснень в ході досудового розслідування та в суді зазначила про те, що у нього був пістолет, він не знає.

Вину в пред`явленому обвинуваченні визнає частково в частині відкритого викрадення чужого майна. Цивільний позов не визнає.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та зазначив, що повністю підтримує показання обвинуваченого ОСОБА_10 . Зазначив, що в той день на них не було масок та рукавичок. Пістолета у ОСОБА_10 також не було.

Пояснив, що він раніше бував в тій квартирі та був знайомий з потерпілою ОСОБА_6 і у них не було конфліктів. Зазначив, що в день події вона його не бачила, оскільки першим до квартири заходив ОСОБА_10 та на момент, коли до квартири зайшов він, ОСОБА_10 вже відвів потерпілу до кімнати. Зазначив, що будь-яких погроз потерпілій з їх боку не було, оскільки вона не чинила спротиву.

Коли ділили гроші, йому дісталось 17 000 гривень та 150 доларів США.

Вину в пред`явленому обвинуваченні визнає частково в частині відкритого викрадення чужого майна. Цивільний позов не визнає

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своєї вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, їх вина повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями самих обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показаннями потерпілої ОСОБА_6 , протоколами та відеозаписами слідчих дій, висновками експертиз.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона разом зі своєю матір`ю на початку 2018 року мешкала в одній з квартир по проїзду ОСОБА_14 в місті Запоріжжі. Номеру квартири не пам`ятає, оскільки давно там не живе.

06 березня 2018 року приблизно о 10-11 годині вона була вдома у своїй кімнаті, як раптом почула, що відкрились вхідні двері в квартиру. Вона вийшла назустріч та побачила двох чоловіків незнайомого їй до того моменту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , якого вона раніше знала як товариша співмешканця матері. Майже одразу пролунав постріл вгору, у стелю, від чого вона дуже злякалась. Її поклали на ліжко та сказали, що вони від співмешканця її матері та його товариша. Зазначила, що ОСОБА_10 не був агресивним та не вчиняв насильство відносно неї. Казав, що не будуть її чіпати, а просто заберуть цінності і все. При цьому пояснила, що після пострілу вона дуже злякалась, оскільки звук був дуже гучний, та сприйняла постріл як погрозу своєму життю. Вказала, що стеля не була пошкоджена пострілом.

Потім вона почула, що дістають сейф, який був зачинений. При цьому їй здалось, що вони заздалегідь знали, де він знаходився. В сейфі на той момент було грошей на приблизну суму 92 000 гривень, з яких частина грошей в доларах США близько 600 $, а інша сума була в гривнях. Крім того, в гаманцях на тумбі біля ліжка знаходились грошові кошти в сумі 5000 гривень та 7000 гривень.

Зазначила, що окрім грошей вони забрали золоті прикраси: ланцюжок, два кільця, ладанку та хрестик; ноутбук Sony Vaio, планшет Hauwei та телефон Huawei. Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_15 були узгодженими. Перед уходом її зачинили в коморі.

Пояснила, що за три дні до події її матір посварилась зі своїм співмешканцем, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з яким до цього проживала разом приблизно рік. Знає, що він незадовго до події звільнився з місць позбавлення волі. Думає, що той зробив собі дублікат ключів від квартири та віддав їх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Напередодні співмешканець дзвонив та питав хто є вдома та коли вони підуть. Зазначила, що на даний момент співмешканець, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуває у Польщі разом з її матір`ю потерпілою ОСОБА_12 .

Протоколом огляду місця події від 06 березня 2018 року з фототаблицями та відеозаписом до нього встановлено, що місцем події є квартира АДРЕСА_4 , яка знаходиться на четвертому поверсі праворуч від сходів.

Описано обстановку в квартирі та зафіксовано відкриту шафу, в якій раніше зберігався сейф, та комору, де зачинили потерпілу. Виявлено бірки від прикрас та зафіксовано порушення обстановки в кімнатах квартири. Відеозапис проведення даної слідчої дії було відтворено в судовому засіданні (том 1, а.с. 208-226).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 березня 2018 року встановлено, що свідок ОСОБА_16 на фото № 3 за формою обличчя, очей, підборіддя та роту впізнав чоловіка, який в період часу з 22 по 25 березня 2018 року продав йому кільце з золота 585 проби за 1750 гривень. Згідно з довідкою до вказаного протоколу на фото № 3 міститься фотокартка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а.с. 227-229).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06 квітня 2018 року та відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 під час проведення даної слідчої дії серед чотирьох чоловіків, одягнутих в маски-балаклави чорного кольору та чорні куртки, за статурою, зростом, поглядом та голосом упізнала у чоловіку під номером «3» чоловіка, який 06 березня 2018 року разом зі своїм спільником проник до її квартири та заволодів її грошима та майном.

На прохання слідчого чоловік під номером «3» назвав свої анкетні дані ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2, а.с. 20-22).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2018 року та відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_11 в присутності свого захисника на місці події показав механізм вчинення ним злочину.

Пояснив, що 06 березня 2018 року він зустрівся з ОСОБА_10 та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого останній передав ОСОБА_10 ключі від квартири АДРЕСА_4 . Вони з ОСОБА_10 піднялись до вказаної квартири та відкрили вхідні двері ключем.

Після того, як вони зайшли до квартири, з кімнати вийшла потерпіла ОСОБА_6 , а ОСОБА_10 заштовхнув її назад до кімнати. ОСОБА_11 пояснив, що після цього він зайшов до сусідньої кімнати, з якої взяв телевізор, планшет та ноутбук. Зазначив, що викрадене майно та сейф, який вони знайшли в шафі в одній з кімнат, вони склали в коридорі до сумки та покинули квартиру потерпілих. Після цього вони втрьох він, ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направились до свого спільного знайомого до Хортицького мікрорайону міста Запоріжжя.

При цьому ОСОБА_17 на місці показав механізм проникнення його та ОСОБА_10 до квартири потерпілих та, перебуваючи під час слідчої дії в квартирі, показав місця, з яких вони з ОСОБА_10 забирали гроші та речі.

Після цього учасники слідчої дії поїхали до Хортицького мікрорайону міста Запоріжжя на вулицю Лахтинську, де ОСОБА_17 показав будинок та квартиру ОСОБА_18 , до якої він разом з ОСОБА_10 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхали з викраденими речами та грошима, які вони розділили на рівні частини. Зазначив, що він отримав 17 000 гривень, 150 доларів США, золоті сережки та кільце. Інше майно залишилось в квартирі (том 2, а.с. 14-19, 47).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2018 року та відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_10 в присутності свого захисника на місці події показав механізм вчинення ним злочину.

Пояснив, що 06 березня 2018 року він зустрівся з ОСОБА_11 та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого останній передав їм з ОСОБА_11 ключі від квартири АДРЕСА_2 . Вони з ОСОБА_11 піднялись до вказаної квартири, яка розміщена на четвертому поверсі та відкрили вхідні двері ключем.

При цьому ОСОБА_10 провів учасників слідчого експерименту на четвертий поверх, де показав вхідні двері квартири, до якої вони проникли з ОСОБА_11 06 березня 2018 року.

Зайшовши до квартири разом з учасниками слідчої дії ОСОБА_10 показав на місці двері кімнати, з якої їм назустріч вийшла потерпіла ОСОБА_6 та пояснив, що він дістав пістолет, який в той момент був у нього. Зазначив, що пострілів з пістолета він не робив, але не виключає, що міг клацнути курком.

Далі ОСОБА_10 пояснив, що він заштовхав потерпілу у кімнату (яка на момент проведення слідчої дії була зачинена) та сказав їй лягти на ліжко обличчям донизу. Будь-якого насильства до неї він не вчиняв, погроз не висловлював. Зазначив, що особисто він взяв у потерпілої коштовності, мобільний телефон. ОСОБА_11 ходив по квартирі, однак він не може сказати точно в які кімнати той заходив.

Після того, як вони забрали гроші в сейфі та майно, він відвів потерпілу до комори та зачинив її ззовні на засув. Вказане ОСОБА_10 продемонстрував учасникам слідчого експерименту на місці. Зазначив, що все майно, яким вони заволоділи, вони склали в велику клітчасту сумку.

Потім ОСОБА_10 пояснив, що, закривши потерпілу ОСОБА_6 у коморі, вони з ОСОБА_11 вийшли з квартири та підійшли до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого всі разом поїхали до Хортицького мікрорайону.

Після чого учасники слідчого експерименту проїхали до місця, на яке вказав ОСОБА_10 до квартири АДРЕСА_5 , де він показав як вони разом з ОСОБА_11 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за допомогою молотка та викрутки розкрили сейф та поділили гроші, що в ньому були, на рівні частини. Сейф, рукавички та маски потім викинули. Мобільний телефон він збув. Інше майно залишилось в квартирі (том 2, а.с. 25?28).

Висновком судово-психіатричного експерта № 197 від 25 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_11 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин (канабіоїди, алкоголь, опіоїди), синдром залежності.

ОСОБА_11 має наступні індивідуально-психологічні особливості: збереженість інтелектуально-мнестичних функцій, акцентуйовані риси особистості за емоційно нестійким типом, дратівливість, незрілість настанов, низький рівень самооцінки.

В момент скоєння інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_11 у будь-якому особливому емоційному стані (фізіологічний афект або інший емоційний стан: стрес, фрустрація, образа, гнів, ревнощі тощо), який здійснював суттєвий вплив на його поведінку та мав юридичне значення не перебував, а перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Індивідуально-психологічні особливості особи ОСОБА_11 знайшли просте відображення в його поведінці у момент здійснення кримінального правопорушення.

У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані наркотичного сп`яніння. Отже, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування. За психічним станом протипоказань до лікування немає (том 1, а.с. 233-239).

Висновком судово-психіатричного експерта № 196 від 25 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_10 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді психічних й поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

В ході обстеження ОСОБА_10 виявляє акцентуйовані риси характеру, схильність до імпульсивних дій, впертість, нехтування соціальними нормами та цінностями. Інтелект відповідає отриманій освіті та придбаному досвіду.

Виявлені індивідуально-психологічні особливості особи ОСОБА_10 мали просте відображення у його поведінці в момент здійснення кримінального правопорушення.

В ситуації, що досліджується ОСОБА_10 не виявив ознак будь-якого особливого емоційного стану.

В період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії й керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії й керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування (том 2, а.с. 5-11).

Суд виключає з числа доказів по даному кримінальному провадженню копію протоколу огляду місця події від 19 березня 2018 року, оскільки він не відповідає критерію належності доказів, що встановлений статтею 85 КПК України. Обставини, встановлені цим протоколом, стосуються іншого кримінального провадження та не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні або мають для нього значення (том 1, а.с. 244-250).

Суд також виключає з числа доказів по даному кримінальному провадженню протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17 травня 2018 року з додатками до нього, оскільки з опису речей і документів неможливо встановити належність номера мобільного телефону, за яким надавався цей доступ, конкретній особі. Файл на диску, який доданий до протоколу, містить лише необроблену інформацію, яка не дозволяє ідентифікувати особу, яка користувалась мобільним номером, зазначеним у ньому. В судовому засіданні не встановлено, яке доказове значення може мати наявна на диску інформація та які обставини даного кримінального провадження вона може підтвердити або спростувати.

За таких обставин суд вважає зазначений доказ неналежним (том 1, а.с. 30-34).

Суд виключає з числа доказів по даному кримінальному провадженні протокол про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_11 від 11 квітня 2018 року з додатками до нього, виходячи з наступного.

Назва протоколу містить відомості про те, що його складено за такою слідчою дією, як контроль за вчиненням злочину, в той час як в тексті протоколу зазначено, що фактично було проведено аудіо-, відеоконтроль особи з посиланням на статтю 260 КПК України.

У відповідності до статті 260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Під час огляду змісту дисків, що є додатками до вказаного протоколу, в судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування не було задокументовано приватне спілкування ОСОБА_11 , а фактично мав місце його допит під приховану камеру, що не є приватним спілкуванням.

Таким чином, суд вважає цей доказ таким, що не відповідає критеріям допустимості, встановленим статтею 86 КПК України, оскільки він не був отриманий в порядку, визначеному статтею 260 КПК України (том 2, а.с. 38-41).

Версія обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відсутність у ОСОБА_10 при проникненні до квартири потерпілих пістолета не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки потерпіла ОСОБА_6 в своїх поясненнях в ході судового розгляду чітко зазначила, що коли вона побачила ОСОБА_10 , він дістав пістолет, після чого вона почула гучний хлопок. Ці показання потерпілої повністю узгоджуються з обставинами, встановленими в ході проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , який в присутності свого захисника пояснив, що у нього під час проникнення до квартири був незаряджений револьвер, який висів у нього збоку і який він взяв у руку, як увійшов до квартири. Зазначив, що не стріляв і не мав наміру стріляти, але не виключає, що міг клацнути курком. Вказані обставини узгоджуються між собою та, на думку суду в достатній мірі свідчать про наявність у ОСОБА_10 пістолета під час проникнення до квартири потерпілих.

Суд не може погодитись з доводами обвинуваченого ОСОБА_10 , які він висловив в ході його допиту та під час судових дебатів про те, що під час досудового розслідування він зазначав про наявність у нього пістолета під тиском працівників поліції, оскільки слідчий експеримент проводився за участю його захисника і жодних зауважень до протоколу від учасників слідчої дії не надійшло. Крім того, протягом всього часу судового розгляду справи ані обвинувачений ОСОБА_10 , ані його захисник не скаржились в установленому законом порядку на дії працівників поліції під час досудового розслідування. Таким чином, показання ОСОБА_10 в цій частині суд розцінює як спробу пом`якшити свою відповідальність.

За вказаних обставин суд вважає доведеним той факт, що під час проникнення до квартири Ягодкіних обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були одягнуті в маски та рукавички, оскільки це підтверджується як показаннями потерпілої ОСОБА_6 , так і поясненнями, наданими ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту, який не лише зазначив, що вказані речі були на них під час проникнення, але й показав місце на смітнику, куди вони потім їх викинули.

Докази, досліджені в даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу.

В той же час, суд не може погодитись з наведеною в обвинувальному акті вартістю майна, яким заволоділи обвинувачені, оскільки така вартість жодним з досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджена. Будь-яких товарознавчих експертиз в кримінальному провадженні не проводилось, а документів, що підтверджують вартість майна, зазначеного в обвинувальному акті, суду не надано. За таких обставин наведені в обвинувальному акті відомості про вартість майна за своєю суттю є припущенням сторони обвинувачення. Кількість та вид майна, при цьому, встановлені в судовому засіданні з показань обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показань потерпілої ОСОБА_6 , з протоколів слідчих дій та повністю підтверджують обсяг та вид наведеного в обвинувальному акті викраденого майна. Необхідність обов`язкового проведення експертизи оцінки вартості викраденого майна знайшла своє відображення в правовій позиції, що висловлена в постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у справі № 420/1667/18 від 15 листопада 2019 року.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При цьому суд не може погодитись з твердженням захисників обвинувачених щодо відсутності у них умислу на розбій, враховуючи наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ключі від квартири їм дав їх знайомий, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. Потерпіла ОСОБА_6 під час її допиту в судовому засіданні також зазначила, що на її думку ключі обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дав співмешканець її матері, з яким вона на той момент посварилась і який не мешкав з ними. Також потерпіла зазначила, що незадовго до події злочину співмешканець її матері дзвонив та запитував хто є вдома та коли вони планують піти звідти, що свідчить про планування злочину зазначеними особами.

Крім того, наявність у обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час проникнення до квартири потерпілих масок на обличчі та рукавичок, на думку суду свідчить про те, що вони розуміли, що в квартирі будуть перебувати потерпілі, опір яких вони мали намір подолати за допомогою предмету, схожого на пістолет.

Доводи захисників щодо відсутності в діях обвинувачених кваліфікуючих ознак нападу, висловлені в судових дебатах, суд вважає помилковими, виходячи з наступного.

Як встановлено з протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , він взяв у руку пістолет одразу після того, як зайшов до квартири. Це повністю узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_6 в цій частині, яка пояснила, що одразу після того, як вона побачила, що до її квартири зайшли два чоловіки в масках, один з них взяв у руку пістолет та здійснив постріл угору. При цьому суд вважає, що потерпіла могла прийняти за постріл взведення курка або його холостий спуск, про що зазначив ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту, що могло супроводжуватись доволі гучним в закритому приміщенні звуком.

На думку суду демонстрація ОСОБА_10 пістолета потерпілій ОСОБА_6 одразу після того, як вони побачили потерпілу, в достатній мірі свідчить про наявність погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , оскільки така погроза може бути висловлена не лише в прямій усній формі, а й у формі слів, жестів, демонстрації зброї тощо. Визначальним при цьому є бажання особи, яка здійснює цю погрозу, щоб у потерпілого склалося враження, що в разі супротиву ця погроза може бути реалізована.

Суд вважає, що в даній ситуації демонстрація зброї була сприйнята потерпілою як погроза її життю чи здоров`ю, оскільки після цього вона не проявляла ніякої волі до супротиву та покірно виконувала вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 не намагаючись втекти або кликати на допомогу. Крім того, під час надання пояснень в суді потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що сприйняла демонстрацію пістолета ОСОБА_10 як реальну загрозу її життю чи здоров`ю.

При цьому суд також враховує те, що після заволодіння грошима та майном потерпілих ОСОБА_10 відвів потерпілу до комори та закрив її ззовні на засув, що підтверджується як проведеним за участю ОСОБА_10 слідчим експериментом, в ході якого він на місці продемонстрував як закриває двері комори на засув, так і показаннями потерпілої в цій частині.

Суд також зазначає, що здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном формує закінчений склад злочину і для кваліфікації його як розбою наслідки вже не мають значення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, який згідно до статей 12 та 24 КК України є умисним особливо тяжким злочином, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд призначити йому суворе покарання, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та перебуває на обліку у лікаря нарколога, його роль в скоєнні злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Колегія суддів виключає з пом`якшуючих обставин, які зазначені в обвинувальному акті щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 дав показання, які свідчать про невизнання ним умислу на здійснення розбійного нападу на потерпілу.

Вказане виключає його щире каяття.

Обставиною, що відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, який згідно до статей 12 та 24 КК України є умисним особливо тяжким злочином, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд призначити йому суворе покарання, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та перебуває на обліку у лікаря нарколога, його роль в скоєнні злочину, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Колегія суддів виключає з пом`якшуючих обставин, які зазначені в обвинувальному акті щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 дав показання, які свідчать про невизнання ним умислу на здійснення розбійного нападу на потерпілих. Вказане виключає його щире каяття.

Крім того суд не може погодитись з наявністю у ОСОБА_11 такої пом`якшуючої обставини, як вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, як про це зазначив захисник у судових дебатах, оскільки наявність таких обставин не була підтверджена дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Обставиною, що відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та потерпілої, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 не може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією всього належного йому майна.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та потерпілої, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_11 не може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією всього належного йому майна.

При розгляді цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому ч. 1 ст. 129 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, в розумінні ч. 2 ст. 76 ЦПК України є: письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Обов`язок доведення обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини як на підставу своїх вимог або заперечень ч. 1 ст. 80 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

В своїй позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 124 300 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та навела в позовній заяві перелік майна, яким заволоділи обвинувачені під час скоєння на неї розбійного нападу з зазначенням його вартості. Загальна вартість майна потерпілої ОСОБА_6 згідно з наведеними в позовній заяві даними, становить 49 300 гривень. В той же час, вартість майна, що зазначена в позовній заяві, не підтверджена належними та допустимими доказами, як було встановлено в ході розгляду справи.

Крім того суд враховує, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили злочин у змові з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В своїх поясненнях вони зазначили, що після вчинення злочину гроші потерпілої ОСОБА_6 були розподілені між ними на трьох в рівних долях. Будь-які докази на підтвердження факту розподілу вказаних грошових коштів між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на двох, в кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, враховуючи такі принципи цивільного судочинства як розумність та справедливість, зазначивши на доведеності частини позовних вимог, суд вважає необхідним частково задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, з урахуванням зазначених обставин, які були встановлені в ході судового розгляду та які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд також вважає частково обґрунтованим доводи цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, оскільки факт розбійного нападу на неї та факт викрадення її майна, на думку суду, належним чином свідчить про завдання їй моральних страждань. В той же час, суму грошових коштів, що підлягають стягненню на її користь з обвинувачених, суд визначає з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Позов потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошових коштів в розмірі 3000 гривень в рахунок відшкодування вартості золотих сережок також не може бути задоволений, оскільки вартість цих сережок не підтверджена жодним з доказів, досліджених у судовому засіданні.

В частині відшкодування матеріальної шкоди, що завдана заволодінням обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошовими коштами в розмірі 620 доларів США, суд приходить до висновку про його часткову обґрунтованість та вважає необхідним стягнути солідарно з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_12 2/3 частини вказаної суми.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки потерпіла ОСОБА_12 особисто не була об`єктом нападу.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів, колегія суддів вирішує за правилами, встановленими ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з відбуванням в кримінально-виконавчій установі та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_10 обраховувати з дня його затримання з 29 березня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з відбуванням в кримінально-виконавчій установі та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_11 обраховувати з дня його затримання з 29 березня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_6 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та по 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, з кожного.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 солідарно на користь ОСОБА_12 413 (чотириста тринадцять) доларів США 32 центи, що станом на момент ухвалення вироку за курсом НБУ еквівалентне сумі у 11 319 (одинадцять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 18 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

?куртку чорного кольору, яка належить ОСОБА_10 та зберігається в камері схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути засудженому ОСОБА_10 ;

?змиви у трьох паперових конвертах та циліндровий механізм замку з ключем, що зберігаються в камері схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькі області знищити;

?долучені копії матеріалів з кримінального провадження № 0000516 та DVD-диски з фіксацією слідчих дій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той же строк з дня отримання ними копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3