У Х В А Л А

22 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001655 від 28.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що слідчим відділом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001655 від 28.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України. За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

28.08.2020 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 на автомобілі марки «KIA» моделі «CERATO» д.н.з. НОМЕР_1 прибув до АЗС «ОККО» за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Лютнева, 1 та зайшовши до торгівельної зали, побачив малолітню ОСОБА_9 2015 року народження, мати якої ОСОБА_10 в цей час знаходилася біля каси та розраховувалася за продукти харчування. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення малолітньої ОСОБА_9 з метою подальшого вчинення щодо неї сексуального насильства та її зґвалтування. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_9 та, взявши її на руки, виніс з торгівельної зали АЗС на подвір`я, примусово посадив її на заднє сидіння свого автомобілю та сівши за кермо вказаного автомобілю поїхав з нею в напрямку міжнародного аеропорту «Бориспіль» по вул. Бориспіль-7 в с. Гора Бориспільського району Київської області.

Цього ж дня близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобілю поблизу міжнародного аеропорту разом із ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на вчинення щодо останньої сексуального насильства, пересів на заднє пасажирське сидіння автомобілю і з метою привертання до себе уваги, схиляння потерпілої на свій бік, дав у руки ОСОБА_9 мобільний телефон та почав з нею розмовляти. В подальшому, ОСОБА_4 , реально усвідомлюючи її малолітній вік, оголив свій статевий член та направив його в бік потерпілої, змусив останню доторкнутися до нього руками та губами, вчиняючи таким чином сексуальне насильство та задовольняючи при цьому свою статеву пристрасть.

Далі близько 21 години 55 хвилин після вчинення щодо ОСОБА_9 сексуального насильства, ОСОБА_4 взяв у руки презерватив, розпакував його та поклав у салоні автомобілю. Потім, будучи з оголеним статевим членом, застосовуючи фізичну силу, він розірвав руками штани, у які була одягнена ОСОБА_9 , пошкодивши їх в області статевих органів. Свій злочинний намір зґвалтувати потерпілу ОСОБА_4 не довів до кінця з причин що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця оскільки був затриманий працівниками поліції.

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

В обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначив про те, що продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, вказав на підтвердження долученими до клопотання матеріалами обґрунтованості підозри та наявність ризиків кримінального провадження. Потерпілі в судовому засіданні підтримали клопотання слідчого та просили суд його задовольнити.

В свою чергу, підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання. На думку сторони захисту, пред`явлена підозра обґрунтована лише в частині причетності ОСОБА_4 до злочину, передбаченого ст. 146 КК України, а на підтвердження обґрунтованості підозри щодо вчинення інших злочинів до клопотання не долучено належних та допустимих доказів. Крім цього, захисник вважає не доведеними прокурором існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Захисник і підозрюваний просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що дійсно ввечері 28.08.2020 року, перебуваючи на АЗС, він схопив руками малолітню потерпілу, виніс її із АЗС, посадив у свій авто та на автомобілі повіз її у сторону аеропорту. Свій вчинок він не може пояснити, лише вказав, що на нього щось найшло, хотів сісти в тюрму, втомився від життя, просив вибачення у батьків потерпілих. Щодо підозри у вчиненні сексуального насильства та зґвалтування підозрюваний ОСОБА_4 пояснив що не збирався потерпілу ґвалтувати і жодних дій сексуального характеру щодо потерпілої не вчинив, однак щодо вилученого в його авто презервативу, а також тверджень потерпілої під час допиту про соску, яку їй пропонував підозрюваний і щодо розірваних дитячих штанів в області статевих органів підозрюваний нічого не пояснив, пославшись на те, що не пам`ятає.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2020р. щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 26.10.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 4 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути враховані при обранні запобіжного заходу. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаних кримінальних правопорушень слідчим суддею заслухано пояснення підозрюваного, а також досліджено матеріали, надані сторонами, зокрема заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , протокол допиту малолітнього потерпілого від 29.08.2020 року з диском відеозапису вищевказаного допиту, висновок судово психіатричної експертизи №399 від 09.09.2020 ОСОБА_4 , протокол огляду місця події, протокол огляду автомобілю марки «KIA» моделі «CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 ., протокол перегляду відеозапису за участі потерпілої ОСОБА_6 .. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України. Санкція ч. 4 ст. 152 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілу та її батьків, хоча останній є мінімальним. Водночас, наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором взагалі не доведено. Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Правові підстави для передбачення можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 28.11.2020 року включно.
Утримувати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 23.10.2020р.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1