Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

8 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судове провадження про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ірпінського міського суду Київської області від 7 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця сел. Немішаєве Бородянського району Київської області,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Київського обласного суду від 12.11.1996 року

за п.а ст.93, ч.2 ст.140, ч.3 ст.142 КК України 1960 року

на 10 років позбавлення волі;

2) вироком Бородянського районного суду Київської області

від 11.04.2006 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.289, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187,

ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України на підставі ст.71 КК України

на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07.08.2018 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим вироком визнано доведеним, що ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

24 січня 2018 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем Daewoo Lanos р/н НОМЕР_1 (реєстрація Польщі),рухаючись по вул. Давидчука в напрямку перехрестя з вул. Лисенка в м. Ірпені Київської області, порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу та п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Порушення ОСОБА_7 вказаних вимог Правил дорожнього руху України виразилось у тому, що він перед виїздом на перехрестя не переконався в тому, що це буде безпечним, та у відсутності транспортних засобів, які рухаються по головній дорозі, здійснив виїзд на вул. Лисенка, яка є головного дорогою, де допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир керованого ОСОБА_7 автомобіля Daewoo Lanos ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток склепіння черепу і лицевого скелету з наявністю епідуральної гематоми з розривом пневмоцефалії, отогематореї справа, перелому латеральної стінки основної пазухи справа, а також забійної рани нижнього повіка справа, забоїв і осадження м`яких тканин голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, поданій до суду першої інстанції, захисник ОСОБА_11 просив вирок скасувати та ухвалити щодо ОСОБА_7 виправдувальний вирок. Як зазначав захисник, у вересні 2019 року ОСОБА_9 у приватній розмові повідомив ОСОБА_7 , що отримав тяжкі тілесні ушкодження не внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2018 року під час керування автомобілем його підзахисним, а внаслідок падіння, коли ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий під час судового розгляду не мав можливості дати показання безпосередньо суду. Вказані обставині є нововиявленими, оскільки самі по собі доводять неправильність вироку, могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та ОСОБА_7 під час судового провадження.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01.06.2020 року заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 . Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Суд не допитав потерпілого, хоча заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ґрунтується на відомостях, про які той повідомив ОСОБА_7 . Висновок судово-медичної експертизи № 57/Е від 16.03.2018 року, на який суд послався в ухвалі, не може підтверджувати, що потерпілий саме під час ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, так як відповідно до повідомленої ним інформації отримав травму за інших обставин у цей же день. Засуджений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, однак за умови отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не під час ДТП кваліфікація дій його підзахисного має бути іншою.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 і засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наполягаючи на тому, що виявлені у потерпілого тяжкі тілесні ушкодження були спричинені під час дорожньо-транспортної пригоди; вивчивши матеріали судової справи, матеріали кримінального провадження № 0000058 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд вироку на нововиявленими обставинами, суд в ухвалі зазначив, що обставини, за яких ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, були предметом перевірки в суді першої інстанції і підтверджуються висновком експерта № 57/Е від 16.03.2018 року. Не оспорювалися ці обставини і засудженим, у зв`язку з чим докази досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України. Також зауважив, що доводи ОСОБА_7 , що про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень до ДТП йому стало відомо після ухвалення вироку, а так само, що ОСОБА_9 повідомив йому про ці обставини, нічим не підтверджені. Разом з тим, в ході досудового розслідування потерпілий подавав заяву про залучення його до провадження як потерпілого і під час допиту повідомляв, що йому було спричинено тілесні ушкодження саме внаслідок ДТП.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з ч.1 ст.466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Перегляд вироку за нововиявленими обставинами здійснювався судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.466 КПК України. В судове засідання неодноразово викликався потерпілий ОСОБА_9 направленням йому повісток про виклик та sms-повідомлень, що узгоджується з вимогами ст.135 КПК України. Однак потерпілий в судове засідання не прибув, про поважні причини не повідомив, а тому, враховуючи, що судом було вичерпано всі передбачені законом заходи для забезпечення його явки, заяву розглянуто без його участі.

Посилання захисника на те, що заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ґрунтується на відомостях, які потерпілий нібито повідомив ОСОБА_7 , нічим не підтверджені.

У заяві захисник вказував, що ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок падіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, про що засуджений дізнався у вересні 2019 року. Сам засуджений в суді апеляційної інстанції повідомив, що розмова з ОСОБА_9 відбулася 7 серпня 2019 року, і потерпілий розповів, що його побили. А тому істотні суперечності стосовно дати, коли ОСОБА_7 нібито дізнався від ОСОБА_9 про обставини отримання ним тяжких тілесних ушкоджень, а також стосовно конкретних обставин, які нібито відбувалися за участю потерпілого, що містяться в заяві захисника та поясненнях засудженого, дають об`єктивні підстави ставити їх під сумнів і не приймати до уваги.

Безпідставними є і доводи захисника, що висновок судово-медичної експертизи № 57/Е від 16.03.2018 року не може підтверджувати обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Крім характеру і ступеню тяжкості виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що не оспорюється стороною захисту, висновок містить дані і про те, що описані ушкодження утворились від дії тупих/го/ предметів/та/, по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним у постанові. А такими обставинами, як це вбачається з вступної частини висновку, зокрема, переліку питань, поставлених на вирішення експерту, є дорожньо-транспортна пригода.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу, що в заяві про перегляд вироку захисник посилається на те, що обставини, повідомлені ОСОБА_9 , не були відомі суду та засудженому, що узгоджується з вимогами п.4 ч.2 ст.459 КПК України. Разом з тим, сторона захисту, фактично, стверджує про завідомо неправдиві показання потерпілого, який судом не допитувався, оскільки ніхто з учасників судового провадження не оспорював обставини кримінального правопорушення, однак під час досудового розслідування зазначав, що тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової та щелепно-лицевої травми отримав саме внаслідок ДТП. При цьому питання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності ні захисником, ні засудженим не порушувалося.

З огляду на те, що дані у заяві захисника про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не знайшли свого підтвердження, рішення суду про відмову в її задоволенні є правильним.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ірпінського міського суду Київської області від 7 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3