Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , представника власників майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/576/20 за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23. 10. 2020.
В рамках розслідування цього кримінального провадження встановлено, що 02. 01. 2020 до Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт в. о. начальника відділу протидії кіберзлочинам в Закарпатській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України проте, що 02. 01. 2020 в ході моніторингу мережі Інтернет було виявлено групу громадян, які діючи на території в м. Ужгороді, здійснюють несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем що призводить до витоку вище вказаної інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації та надає змогу здійснювати перегляд закодованих каналів телебачення, користувачам, які не мають не це прав.
Під час проведення оперативно-розшукових заходів працівниками відділу протидії кіберзлочинам в Закарпатській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за тією ж адресою.
Згідно відповіді, яка надійшла на адресу органу досудового розслідування від ТОВ «ЮФ Віндекс», яка представляє інтереси ТОВ ТРК Україна, що володіє виключними майновими правами на програми що виготовляються та транслюються телеканалами Футбол 1 та Футбол 2 та власником, законним володільцем авторського права і суміжних прав - передачі, що транслюються на телеканалах Футбол 1 та Футбол 2, мовлення програм телеканалів Футбол 1 та Футбол 2 здійснюється з використанням криптографічного захисту інформації, тобто використовується вид захисту інформації, що реалізується шляхом перетворення інформації з використанням спеціальних (ключових) даних з метою приховання/відновлення змісту інформації, підтвердження її справжності, цілісності, авторства.
Таким чином ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , надаючи послуги з встановлення та налаштування обладнання для перегляду телеканалів Футбол 1 та Футбол 2 спотворюють процес маршрутизації інформації що транслюється за допомогою супутникових мереж електрозв`язку, внаслідок чого відбувається витік інформації. Тому в діях ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , наявні ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
07. 10. 2020 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надано дозвіл на проведення обшуку по місцю здійснення ОСОБА_9 , підприємницької діяльності на ринку «Краснодонців» у торговому павільйоні № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , ринку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », мікрорайону «Новий» АДРЕСА_1 .
16. 10. 2020 в ході проведення обшуку за адресою: торговий павільйон АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено вказані вище речі, які відображені в протоколі обшуку.
У зв`язку з наведеним, на думку слідчого, існують обгрунтовані підстави вважати, що виявлені та вилучені в ході обшуку приміщення за адресою торговий павільйон АДРЕСА_3 речі, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та являються речовими доказами у кримінальному провадженні. Також слідчий вказав на те, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю їх збереження та подальшого проведення експертних досліджень для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0000013 від 03. 01. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України та з урахуванням можливості використання цих речей як доказів факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою їх збереження та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. При цьому слідчим суддею було визнано необґрунтованими доводи захисника власника майна адвоката ОСОБА_5 про те, що за вказаною адресою здійснює свою підприємницьку діяльність саме ОСОБА_7 , а також адвокатом не наведено конкретного переліку речей вилучених в ході обшуку, та які слід повернути ОСОБА_7 та підтвердження, що ці речі належать саме йому. Також слідчим суддею визнано необґрунтованими доводи адвоката про пропущення слідчим строку на звернення до слідчого судді передбаченого ст. 171 КПК України, оскільки огляд було проведено 16. 10. 2020, а клопотання про накладення арешту до суду здано на поштове відділення 19. 10. 2020, окрім того, згідно протоколу обшуку від 16. 10. 2020, такий було розпочато о 13 год. 45 хв. і закінчено о 17 год.(п`ятниця), наступні дні - 17. 10. 2020 та 18. 10. 2020, були вихідними днями.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 23. 10. 2020, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000013 від 03. 01. 2020- скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити. Вважає, що слідчим суддею необґрунтовано зазначено про те, що клопотання слідчим подано в строк, передбачений ст. 171 КПК України, оскільки в матеріалах провадження відсутній конверт з відміткою відділу поштового зв`язку щодо дати його отримання. Також зазначає, що винесення слідчим постанови про визнання предмету речовим доказом формально не суперечить законодавству (зважаючи на ч. 3 ст. 110 КПК). Вказує також, що наявність або відсутність такої постанови у матеріалах кримінального провадження (на відміну, наприклад, від протоколу слідчої дії, в рамках якої предмет вилучався) не впливає на допустимість предмету як речового доказу. Окрім того зазначає, що майно вилучене в ході обшуку у торговому павільйоні, який орендує ФОП ОСОБА_7 , однак в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку ОСОБА_7 ніяким чином не зазначений. Крім того у вказаному павільйоні при проведенні обшуку знаходився і ОСОБА_6 , який допомагав ОСОБА_7 на складі (павільйон №7). Незважаючи на це, у ОСОБА_6 вилучено його особисті телефони: марки «Samsung» моделі «Galaxy S7»; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S8»; мобільний телефон марки «Nokia», планшет М9700, які жодного відношення до даного кримінального провадження як і ОСОБА_6 , не мають. Крім того, ОСОБА_6 попередив слідчих про те, що це його особиста власність, і в нього тяжко хворіє мати, яка потребує його особистої допомоги в будь-який час. Однак, слідчі проігнорували ці обставини та вилучили вказані телефони. Вважає, що вилучення і накладення арешту на вищевказані мобільні телефони особи, яка жодним чином не відноситься до розпочатого кримінального провадження та яка перебувала під час обшуку у торговому павільйоні випадково, є незаконним.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власників майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд
-4-

враховує те, що представник власників майна адвокат ОСОБА_5 повідомив суд про обізнаність власників майна про судове засідання і не заперечував проти розгляду апеляційної скварги у їх відсутності та відсутності прокурора.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Із клопотання вбачається, що у провадженні СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000013 від 03. 01. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000013 від 03. 01. 2020, виявлене 16. 10. 2020 в ході обшуку торгового павільйону №7 по АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S7»; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S8»; мобільний телефон марки «Nokia»; планшет «М9700»; системний блок комп`ютера з блоком живлення; 31 (тридцять одну) видаткову накладну; три супутникові тюнери «Ulan B6»; три сопутникові тюнери «Ulan Benz H265; тридцять п`ять цифрових приймачів «Satintegral 5052 T2»; дванадцять цифрових приймачів «Satintegral S1311-HD Combo»; сто двадцять цифрових приймачів «Satintegral 5052 T2 mini»; п`ятнадцять цифрових приймачів «Satintegral 1229 Pixis; два приймачі «Turbo Box 750 HD Digitalsatellite»; п`ять приймачів «Eurosky ES-19 Combo»; п`ять приймачів «Lorton T2-19 mini»; чотири медіаплеєра «Gi HD slimplus»; медіаплеєр «Amiko Mira»; девять медіаплеєрів «Denis H265 IPTV; сорок один медіаплеєр «Satintegral 1258 HD; два медіаплеєра «Denis H265 IPTV+»; одинадцять медіаплеєрів «Satintegral 1228 HD Heavymetal»; чотири смарт приставки «Х96-mini»; одну смарт приставку Х96Maх; одну смарт приставку «Х96»; один медіаплеєр «Satintegral SP-1329»; дванадцять медіаплеєрів «Satintegral 1412»; шість медіаплеєрів «Satintegral 1412 HD Rosa; десять медіаплеєрів «Satintegral 1412 Rocet»; один медіаплеєр марки «Amiko Viper Slim; два медіаплеєра «Amiko Spielmini»; один медіаплеєр «Optim TV Box»; один медіаплеєр Oupenbox AS4K; один медіаплеєр «Amiko А4К Combo; дванадцять медіаплеєрів «Satintegral 1226 HD»; один медіаплеєр « Ulan Denis H265 IPTV»; шість медіаплеєрів марки «Skypino HD»; двадцять медіаплеєрів «Satintegral 1258 HD» ; двадцять медіаплеєрів «Satintegral 1228 HD Heavymetal» і які, як зазначено в клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. ст. 170-173 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або судуправа на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення,
-5-

перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речові докази.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07. 06. 2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З матеріалів судового провадження вбачається, що обшук за адресою: торговий павільйон АДРЕСА_3 , проводився 16. 10. 2020 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 10. 2020.
Відповідно до постанови слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області про визнання речовими доказами від 16. 10. 2020, вказане у клопотанні слідчого майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000013 від 03. 01. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
Також, з матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.
Колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження містять достатньо даних вважати, що виявлені 16. 10. 2020 речі в ході обшуку приміщення за адресою: торговий павільйон

АДРЕСА_4 , які залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, використовувались як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому доводи сторони захисту з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Крім того ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
При цьому арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження є безпідставними.
З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч твердженням апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження, перетворення, знищення, псування, приховування або пошкодження.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України.
Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

-7-

Доказів протилежного в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.
Крім того, власники арештованого майна не позбавлені права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді
Невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі до задоволення не підлягають.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України - за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 23. 10. 2020 та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; те що стороною захисту не надано жодного доказу для спростування висновків слідчого судді; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 23. 10. 2020 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженніза № 0000013 від 03. 01. 2020 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, що виявлене 16. 10. 2020 в ході обшуку приміщення торгового павільйону № НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_1 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: