Номер провадження: 11-сс/813/1522/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002355 від 09.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 09.06.2017 року за №0002355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на те, що виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 24.01.2018 року про зміну способу виконання) повинно бути здійснено силами і за рахунок Виконавчого комітету Одеської міської ради.
За вказаних обставин відсутні підстави для висновку про наявність у боржника ОСОБА_7 обов`язку виконати зазначене судове рішення у будь-який спосіб, своїми силами і за свій власний рахунок, у певний визначений період часу.
Обов`язок вчиняти певні дії з виконання судового рішення надати сили і здійснити оплату приведення самочинно реконструйованої теплиці до попереднього стану згідно технічної документації - фактично покладено не на ОСОБА_7 , а на стягувача, тобто на виконавчий комітет Одеської міської ради.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що жодним з судових рішень - рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 24.01.2018 року про зміну способу виконання) - не визначено строк, протягом якого уповноважена особа повинна привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: м. Одеса, вул. Бажана М. (стара назва 3-тя Степна) 65-Б до попереднього стану згідно технічної документації.
Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим були виконані покладені на нього ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язки щодо доказування та вичерпані можливості для подальшого здобуття доказів, тому із наданих матеріалів не встановлено обставин, що виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- слідчим суддею зроблено хибний висновок, що ОСОБА_7 не є боржником у виконавчому провадженні, тому не повинна виконувати рішення суду, а також що судове рішення не містить строків виконання;
- слідчим не були виконанні процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин, передбачені ст. 92 КПК України, закрито кримінальне провадження за наявності ознак кримінального порушення, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, не виконується.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 10.06.2019 року про закриття кримінального провадження №0002355 від 09.06.2017 року.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Прокурор ОСОБА_9 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, жодної заяви про відкладення розгляду справи не надавав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 щодо доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається із аналізу матеріалів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні апеляційного суду, слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, здійснив всі дії, направлені на перевірку викладених в скарзі представника потерпілої ОСОБА_6 про вчинений злочин обставин, зібрав всі необхідні по справі докази та здійснив їх належну всебічну, повну й неупереджену оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні осіб складу кримінального правопорушення.
09.06.2017 року Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області на підставі заяви ОСОБА_6 було зареєстровано кримінальне провадження №0002355 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України.
10.06.2019 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002355 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
При цьому слідчим зазначено, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів вчинення будь-якою особою діянь, які б утворювали умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
01.07.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи №1519/2-768/11 за позовом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до ОСОБА_7 про знесення самочинно-реконструйованого приміщення, та за позовом виконавчого комітету Одеської міської ради до ОСОБА_7 про проведення самочинного реконструйованого приміщення у попередній стан було ухвалено рішення: зобов`язати ОСОБА_7 за свій рахунок привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно технічної документації.
Рішення набрало законної сили 11.07.2016 року.
На виконання судового рішення від 01.07.2016 року стягувач виконавчий комітет Одеської міської ради 09.08.2020 року отримав виконавчий лист, який 08.09.2016 року був пред`явлений до виконання до Першого Малиновського ВДВС м Одеси ГТУЮ в Одеській області.
12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Листами Першого Малиновського ВДВС м Одеси ГТУЮ в Одеській області від 12.10.2017 року за №№49195, 49193 стягувача повідомлено про неможливість виконання рішення суду та запропоновано стягувачу надати згоду на авансування витрат (у розмірі 16621,20 грн.) на організацію та проведення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням робіт щодо демонтажу об`єкту нерухомості.
08.11.2017 року стягувач - Виконавчий комітет Одеської міської ради як сторона виконавчого провадження звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2018 року заяву стягувача задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року шляхом:
- зобов`язання ОСОБА_7 привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно технічної документації, силами і за рахунок виконавчого комітету Одеської міської ради (т. 3 а.п. 78-79).
25.06.2018 року до Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшов лист директора юридичного департаменту Одеської міської ради (від 30.05.2018 року за №1173 вих.) з приводу виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року, спосіб виконання якого змінено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2016 року. У листі зазначено: з метою подальшого вирішення питання щодо вжиття заходів з виконання вищезазначеного рішення, юридичним департаментом Одеської міської ради надіслано необхідні документи управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради для оформлення бюджетного запиту на виділення бюджетних коштів, необхідних для виконання судового рішення щодо знесення.
Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 26.06.2018 року було повернуто виконавчий лист №1519/2-768/11 стягувачу (Одеській міській раді) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові вказано, що стягувачем не здійснено авансування проведення виконавчих дій і дані обставини перешкоджають здійсненню виконавчих дій.
При цьому ОСОБА_7 в ході досудового розслідування заперечувала вчинення будь-яких діянь, які б перешкоджали виконанню судового рішення. Разом з тим, неможливість привести самочинно реконструйовану теплицю до попереднього стану згідно технічної документації пояснювала відсутністю у її розпорядженні такої документації.
Як неодноразово зазначалось у рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12.02.2020 року (справа №659/1012/18), кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, може бути вчинений як у формі невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню. Використання законодавцем у диспозиції ч. 1 ст. 382 КК України словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал та постанов суду.
Обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.
Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. За умови, що невиконання судового рішення виявляється в формі бездіяльності, для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язковим є з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
Умовами кримінальної відповідальності за будь-яку суспільно-небезпечну поведінку, зокрема і за невиконання судового рішення за ч. 1 ст. 382 КК України, є встановлена і доведена наявність у особи обов`язку вчинити певні дії (виконати судове рішення), а також реальна можливість виконати покладений на неї обов`язок. Встановлення підстави кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення обов`язково передбачає з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
Судовим рішенням обов`язок вчиняти певні дії з виконання судового рішення надати сили і здійснити оплату приведення самочинно реконструйованої теплиці до попереднього стану згідно технічної документації - фактично покладено не на ОСОБА_7 , а на стягувача, тобто на виконавчий комітет Одеської міської ради.
За встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин обов`язок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 24.01.2018 року про зміну способу виконання) повинно бути здійснено силами і за рахунок виконавчого комітету Одеської міської ради.
Тому доводи скаржниці про необхідність притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання цього рішення за ч. 1 ст. 382 КК України є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що органом досудового розслідування не виконано певні необхідні (на її погляд) слідчі дії у вигляді витребування технічної документації, матеріалів інвентаризаційної справи, допиту свідків у цьому кримінальному провадженні не містять підстав для встановлення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки такі порушення в даному кримінальному провадженні не мають вирішального значення для обґрунтування висновку про наявність достатніх підстав вважати, що діяння ОСОБА_7 можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України.
Слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, виклав у постанові інформацію про здобуті ним докази і зробив висновок про те, що ці докази не встановлюють ті обставини, які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим були виконані покладені на нього ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язки щодо доказування та вичерпані можливості для подальшого здобуття доказів.
Таким чином, рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002355 від 09.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статтями 24, 284, 303, 304, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002355 від 09.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4