ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3203/20 Справа № 176/1491/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Миколаївка Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що враховуючи позитивну поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, наявність 14 заохочень та 2 стягнень, одне з яких достроково зняте заохоченням, а інше погашено за плином часу, офіційне працевлаштування на виробництві установи, сумлінне ставлення до праці, суд прийшов до висновку, що засуджений довів своє виправлення та його можливо звільнити від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що засуджений має 14 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до благоустрою установи, проте благоустрій установи є обов`язком засудженого, а не його правом. Звертає увагу, що засуджений має 2 стягнення: у виді догани у 2010 році за вилучення заборонених речей та у 2017 році у виді поміщення до ДІЗО строком на 5 діб, що свідчить про відсутність стабільної тенденції становлення засудженого на шлях виправлення. Вказує, що залишилась значна частина невідбутої частини покарання більше 2 років. Звертає увагу, що судом не достатньо враховано особу ОСОБА_7 , який засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для застосування до особи більш мякого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.
Застосування більш мякого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі не було.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2010 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 квітня 2010 року по 22 вересня 2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Задовольняючи клопотання засудженого суд першої інстанції послався на те, що засуджений з 04 жовтня 2010 року відбуває покарання в державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), характеризується позитивно, має 14 заохочень, мав 2 стягнення, одне з яких достроково зняте заохоченням, а інше погашено за плином часу, офіційно працевлаштований на виробництві установи, сумлінно ставиться до праці та робіт з благоустрою установи, суд прийшов до висновку, що засуджений довів своє виправлення та його можливо звільнити від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Між тим, задовольняючи клопотання засудженого з цих підстав, суд першої інстанції належним чином не перевірив, зокрема, матеріали особової справи засудженого, не надав оцінки доказам у їх сукупності, а висновок про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання зроблений без аналізу даних про поведінку засудженого.
Судом не з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, участі у суспільно корисній роботі, добросовісного виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
В матеріалах провадження відсутня інформація, що засуджений відповідно до ст.ст. 123, 126, 127 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, вдосконалює професійно-технічні навички, самодіяльних організаціях засуджених та громадському житті.
Судом не перевірено той факт, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів чи не довів своє виправлення, оскільки в матеріалах справи немає відомостей щодо його працевлаштування чи непрацевлаштування.
Також, в матеріалах справи відсутні: характеристика на засудженого, дані щодо застосування до засудженого заохочень чи стягнень, щодо дотримання засудженим вимог режиму, виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, порушень дисципліни, ставлення до інших засуджених.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що понесене засудженим покарання досягло мети, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, є передчасним, зробленим без повного дослідження обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, залишивши недослідженими обставини, з`ясування, яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, й ці порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.
У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено в ході апеляційного перегляду вироку.
Оскільки відповідно до ст. 404 КПК України ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, а прокурором в апеляційній скарзі та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заявлено клопотання про витребовування процесуальних документів, суд апеляційної інстанції позбавлений права перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, а також обґрунтування прийнятого судом рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких без клопотання учасників судового провадження не входить повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що зазначено ч. 3 ст. 404 КПК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження та ст. 23 КПК України, вказана ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Внаслідок скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог прокурора і вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4