Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/415/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець, Кіровоградської області, українця, громадянина України, працюючого ВАТ «Ятрань» автомалярем, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-28.11.2007 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.189, ч.3 ст.357, ч.2 ст.187, ч.2 ст.146, ч.2 ст.315, ч.1 ст.263, ч.2 ст.127, ч.2 ст.307, ч.2 ст.147, п.3,9,12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років. Звільнений 12.09.2018 року по відбуттю строку покарання, підозрюваного в цьому кримінальному провадженні за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 23 год. 40 хв. 09.10.2020 року по 23 год. 40 хв. 07.12.2020 року

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, мотивуючи тим, що в ухвалі слідчого судді відсутні обґрунтування щодо неможливості застосувати більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що слідством не доведено жодного пункту статей 177 та 178 КПК України які б свідчили про те, що саме цей запобіжний захід потрібен в даному кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 09 жовтня 2020 року о 23 годині 40 хвилин, в стані алкогольного сп`яніння по вул. Нижня П`ятихатська, 1 в м. Кропивницькому поруч з будівлею магазина «Альф», умисно наніс один удар ножем в життєво важливий орган - грудну клітину ОСОБА_9 .. Згідно довідки «Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради», на тілі потерпілого утворилось проникаюче ножове поранення грудної клітини з права, тобто ОСОБА_7 виконав всі дії спрямовані на закінчений замах на вбивство іншої особи.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений змах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що при застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Прокурор довів, що ОСОБА_7 активно перешкоджав встановленню істини по справі, а саме: залишив потерпілого, не надав йому першу медичну допомогу, приховав заздалегідь підшукане ним знаряддя вчинення злочину. Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: умисним, особливо тяжким, вчинений в стані алкогольного сп`яніння. зволікає з проведенням слідчого експерименту, повідомив обставини, що суперечать показами очевидців, а відтак значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбаченийч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 є умисним, особливо тяжкими, закінченими, та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, не здатен забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, вчинив нове умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння, тому існує ризик вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.
У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Тривала відсутність законного джерела доходу, є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, як встановлено колегією суддів, ОСОБА_7 активно перешкоджав встановленню істини по справі, а саме: залишив потерпілого, не надав йому першу медичну допомогу, приховав заздалегідь підшукане ним знаряддя вчинення злочину, зволікає з проведенням слідчого експерименту, повідомив обставини, що суперечать показами очевидців, а відтак значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
Під час апеляційного розгляду захисник вказав, що підозрюваний хоч і проживає за адресою АДРЕСА_1 , проте зареєстрований АДРЕСА_2 , де проживають його батьки, які не заперечують проти відбування домашнього арешту підозрюваним ОСОБА_7 за місцем їх проживання, однак в матеріалах провадження відсутня згода власника житла як за адресою АДРЕСА_2 так і за адресою АДРЕСА_1 на проживання підозрюваного за вказаною адресою, в разі звільнення його під домашній арешт.

Під час апеляційного розгляду захисник також вказав про наявність тих обставин, що обвинувачений працює, а також має на утриманні дитину, 2017 року народження, як підстави для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, враховуються судом апеляційної інстанції, однак не є безумовними підставами для скасування ухвали місцевого суду та даний запобіжний захід не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наслідкам, які були спричинені.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив частково клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів враховує і те, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
По матеріалам клопотання колегіє суддів не встановлено можливості застосування застави підозрюваному, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а тому слідчий суддя правильно дійшов до висновку про не визначення розміру застави.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
Апеляційного суду
ОСОБА_2