Справа №487/7306/20
Провадження №1-кс/487/411/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001881 за ч. 4 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 року слідчий Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі трьохсот мінімальних заробітних плат.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду,а тому наявні ризики, передбачені п.1ч.1ст.177 КПК України. Крім того, сторона обвинувачення вважає,що існують ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК,а саме: можливість підозрюваного незаконно випливати на свідків та потерпілих. Характер та спосіб вчинення злочину дає підставив важати, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі,може незаконно впливати на свідків та потерпілих. Таким чином підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст. 190 КК України,та наявність вищевказаних ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України. Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, і не зможе попередити вищевказані ризики. Застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту не є доцільним,оскільки не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. Вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають знаходженню підозрюваного ОСОБА_4 у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор». У даному кримінальному провадженні суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу перевагу, ніж правила про повагу до свободи, а тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, прокурор вважав, що наявні усі підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не досягне своєї мети по забезпеченню виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначав, що 22.12.2020 підозра про вчинення кримінального правопорушення була вручена його матері ОСОБА_7 09.01.2021 року він особисто отримав підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Не заперечував проти наявності грошових зобов`язань. Просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Враховуючи позицію підозрюваного щодо визнання своєї вини, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні доньку, постійне місце проживання, добровільну явку до слідчого та суду, що свідчить про відсутність ризиків ухилення від суду, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крім того зазначав, що з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся до суду 04.01.2021 року, однак підозра була вручена особисто ОСОБА_4 09.01.2021 року.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001881 за ч. 4 ст. 190 КК України .
Досудовим розслідуванням встановлено, щоз 2009 року ОСОБА_4 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_8 . Приблизно у 2015 році ОСОБА_4 декілька разів позичав у ОСОБА_8 грошові кошти під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, які ОСОБА_4 повертав у обумовлений термін.
ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_8 надає йому грошові кошти в борг під приводом розвитку підприємницької діяльності, розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_4 на думку органу досудового слідства виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, ОСОБА_4 , на думку органу досудового слідства ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 12.04.2019 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.04.2019 (26,831419) становить 670785,47 гривень, із строком повернення до 27.12.2019.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 22.06.2019 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.06.2019 (26,375876) становить 263758,76 гривень, із строком повернення до 02.07.2019.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 26.03.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2020 (27,9552) становить 1956864 гривень, із строком повернення до 29.04.2020.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 18.04.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 32000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2020 (27,2022) становить 870470,4 гривень, із строком повернення до 23.04.2020.
Після чого, ОСОБА_4 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3761878,63 гривень (три мільйони сімсот шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят вісім гривень 63 копійки), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Крім того, з 2012 року ОСОБА_4 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_9 . Приблизно у 2015 році ОСОБА_4 декілька разів позичав у ОСОБА_9 грошові кошти під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, які ОСОБА_4 повертав у обумовлений термін.
ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_9 надає йому грошові кошти в борг під приводом розвитку підприємницької діяльності, розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_4 на думку органу досудового слідства, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, діючи повторно ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, у березні 2019 року (більш точного часу не встановлено) у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 100000 доларів США, із строком повернення три місяці, тобто до 31.06.2019.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, після спливу терміну на повернення вказаних грошових коштів, отриманих у березні 2019 року (100000 доларів США) повернув 1000 доларів США потерпілому ОСОБА_9 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 99000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2019 (27,248765) становить 2697627,73 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, у серпні 2019 року (більш точного часу не встановлено) у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.08.2019 (25,232299) становить 756968,97 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, 18.04.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 45000 доларів США, але в подальшому упродовж квітня травня 2020 року частково повернув грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, тобто завдав потерпілому ОСОБА_9 шкоду у розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2019 (27,2022) становить 544044 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3998640,70 гривень (три мільйони дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч шістсот сорок гривень 70 копійок), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Крім того, приблизно з 2007 року ОСОБА_4 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_10 .
ОСОБА_4 розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_4 , на думку органу досудового слідства, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, діючи повторно ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_10 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, у період часу з вересня по листопад 2019 року у приміщенні офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 отримав від ОСОБА_10 декількома частинами у борг грошові кошти у розмірі 81700 доларів США.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, ОСОБА_4 повернув 31700 доларів США потерпілому ОСОБА_10 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 50000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2019 (24,035575) становить 1201778,75 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 ввів в оману потерпілого ОСОБА_10 щодо здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, на початку квітня 2020 року (більш точного часу не встановлено) у приміщенні офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 отримав від ОСОБА_10 у борг грошові кошти у розмірі 50000 доларів США.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, ОСОБА_4 повернув 30000 доларів США потерпілому ОСОБА_10 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.04.2020 (26,9714) становить 539428 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 1741206,75 гривень (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті шість гривень 75 копійок), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України складено 22.12.2020 та в той же день була вручена його матері - ОСОБА_7 .

Положенням ч. 1 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.
Як передбачено ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Статтею 135 КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, згідно якого, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, при цьому, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Так, згідно ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Слідчий суддя вважає, що розпис ОСОБА_7 22.12.2020 року про отримання підозри, є належним доказом вручення, відповідно до ст. 136 КПК України. Таким чином 22.12.2020 року ОСОБА_4 належним чином повідомлено про підозру.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази,які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню,свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 це, зокрема, дані: заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , в якому він просить вжити заходи реагування до ОСОБА_4 , який шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 137 000 доларів США, чим спричинив матеріальні збитки; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що на протязі 2019 року знаходячись в м. Миколаєві Миколаївської області, надав ОСОБА_4 грошові кошти в борг, щодо здійснення останнього підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією, на загальну суму 137 000 доларів США, який в свою чергу повинен був повернути у відповідний строк, але обіцянку не виконав та до теперішнього часу грошові кошти не повернув; Заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 , в якому він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 175 000 доларів США, чим спричинив матеріальні збитки; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що на протязі 2019-2020 років знаходячись в м. Очакові та м. Миколаєві Миколаївської області, надав ОСОБА_4 грошові кошти в борг, щодо здійснення останнього підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією, на загальну суму 175 000 доларів США, який в свою чергу повинен був повернути у відповідний строк, але обіцянку не виконав та до теперішнього часу грошові кошти не повернув; заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , в якому він просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 70 000 доларів США, чим спричинив матеріальні збитки; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що на протязі 2019-2020 років знаходячись в м. Миколаєві Миколаївської області, надав ОСОБА_4 грошові кошти в борг, щодо здійснення останнього підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією, на загальну суму 70 000 доларів США, який в свою чергу повинен був повернути у відповідний строк, але обіцянку не виконав та до теперішнього часу грошові кошти не повернув; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , який показав, що починаючий з серпня 2019 року знаходячись в м. Миколаєві Миколаївської області, на прохання ОСОБА_9 декілька разів надав грошові кошти останнього ОСОБА_4 у борг, в сумі більш ніж 30 000 доларів США. Також відомо що вказані грошові кошти ОСОБА_9 надав ОСОБА_4 з метою розвитку господарської діяльності, а саме закупівлі та продажу зернових культур. Також відомо, що ОСОБА_4 ігнорує з ОСОБА_9 зустрічі та переховується; протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який показав, що в серпні місяці 2019 року останній разом з потерпілим ОСОБА_9 , знаходився в м. Миколаєві Миколаївської області, де останній надав ОСОБА_4 у борг грошові кошти в сумі 20 000 доларів США. Після чого 26.05.2020 ОСОБА_4 , знаходячись в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , написав боргову розписку останньому на суму 150000 доларів США; Розписок написаних на копіях паспорту гр. України ім`я ОСОБА_4 , про отримання ОСОБА_4 грошових коштів від ОСОБА_8 на загальну суму 137 000 гривень, від 12.04.2019, 22.06.2019, 26.03.2020, 18.04.2020;розписки написаної від ОСОБА_4 , про отримання останнім грошових коштів від ОСОБА_9 на загальну суму 150 000 гривень від 26.05.2020.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Відповідно до ст.12КК України злочин,передбачений ч.4ст.190 КК України,у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 ,є особливо тяжким злочином,санкція даної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також вважає,що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , без встановлення відповідних обмежень, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, яке знаходиться на початковому етапі.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до положень статті 183 КПК Украї ни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання; наявність утриманців; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи;відсутність повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, добровільну явку до суду.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні лише не заперечує факту отримання від потерпілих грошових коштів, однак вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України не визнає, тривалий час переховувався від потерпілих, на виклик до слідчого не з`являвся, змінив місце проживання, офіційно не працевлаштований, жодних дій з метою погашення боргів не вчиняв.
Позиція захисника підозрюваного щодо наявності міцних соціальних зв`язків, малолітньої дитини, постійного місця мешкання, позитивної характеристики, добровільну явку до суду, з огляду на характер, вид, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_4 не спростовують та істотно не впливають на встановлені слідчим суддею ризики, не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з-під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , розмір можливих завданих збитків потерпілим.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 1322 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3000940 (три мільйона дев`ятсот сорок) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 22.02.2021 року .
Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 1322 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3000940 (три мільйона дев`ятсот сорок) гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 22.02.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.01.2021 о 13.10 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1