ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 00001356 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислений з 26 квітня 2020 року. Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_8 у апеляційній скарзі просить змінити вирок та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, внаслідок чого обвинуваченому призначено покарання, яке за своїм розміром захисник вважає явно несправедливим через суворість.

Провадження№11-кп/822/447/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Твердить,що судом першої інстанції належним чином не враховані обставини, які помякшують покарання та дані про особу обвинуваченого,який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий. Потерпілі у суді повідомили, що жодних претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не мають.

Наведені обставини, на думку апелянта, є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України,тому просив пом`якшити покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у апеляційній скарзі також просить змінити вирок та призначити йому покарання з випробуванням чи у виді обмеження волі, врахувавши при цьому всі пом`якшуючі обставини. Зокрема вказує, що добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки і родина до нього претензій не має, раніше він не судимий,місце ДТП залишив у стані шоку,однак потім самостійно з`явився до поліції і у всьому зізнався,позитивно характеризується,у стані сп`яніння не перебував, а дана дорожня транспортна пригода сталася внаслідок поганих погодних умов.

Згідно з вироком, 25 квітня 2020 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки Wolkswagen Transporter д/н НОМЕР_1 , рухаючись в умовах атмосферного явища у виді дощу по вул. Центральній в межах населеного пункту с. Тарасівці, Новоселицького району зі сторони с. Ванчиківці, Новоселицького району в напрямку с. Маршинці Новоселицького району зі швидкістю 70 км/годину,проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не вибрав безпечної швидкості руху та неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, грубо порушивши та не виконавши п.п.2.9а, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5 та 2.3 (б), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил,у результаті чого допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку та був одягнутий в світло відбиваючий жилет, після чого ОСОБА_7 втік з місця пригоди.

У результаті дорожньої транспортної пригоди ОСОБА_10 спричинено смерть.Такими діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, таку ж позицію потерпілої,доводи прокурора про відсутність підстав для зміни вироку,перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали провадження в їх межах, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України є правильними та у апеляційних скаргах не оспорюються, а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.

Посилання апелянтів на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання судова колегія вважає слушними із наступних підстав.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судова колегія вважає, що при призначенні покарання суд формально підійшов до оцінки обставин, які підлягають врахуванню при цьому,а тому призначене ОСОБА_7 покарання за його строком внаслідок суворості не можна вважати справедливим.

Так, суд вказав, що враховує, що обвинувачений раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, перебуває у міжнародному розшуку за вчинення злочину на території Німеччини,неодноразово притягався до відповідальності за ст.130 КУпАП, після вчинення дорожньо транспортної пригоди втік з місця вчинення злочину.

Разом з тим ,суд не зважив,що злочин,вчинений ОСОБА_7 ,хоча і є тяжким,однак скоєний із необережності.

Посилаючись на втечу обвинуваченого із місця події,суд не врахував пояснення обвинуваченого,який показав,що перебував у стані шоку,злякався,однак потім самостійно з`явився до поліції,зізнався у скоєному і це підтверджується наявними у провадженні доказами.

Вказуючи на те,що обвинувачений неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП,суд не зіслався на жоден доказ цієї обставини,при тому, що судові рішення про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за цим Законом у провадженні відсутні.

Натомість вимога УІАТ ГУНП у Чернівецькій області свідчить про те,що ОСОБА_7 раніше не судимий,а перебування його у розшуку в іншій державі не пов`язане із вчиненням необережного злочину на території України.

На час вчинення злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння не перебував,що також судом не враховано.

Суд належним чином не зважив і на те,що обвинувачений є особою молодого віку,1996 року народження,позитивно характеризується по місцю проживання.

Потерпіла ОСОБА_11 показала,що матеріальна та моральна шкода їй повністю відшкодована і претензій до обвинуваченого вона не має.Просила призначити покарання в межах санкції статті.

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_6 просила пом`якшити покарання обвинуваченому.

Повною мірою,окрім викладеного вище,суд не зважив на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире його каяття у скоєному,активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

При цьому обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

Із матеріалів провадження також вбачається,що прокурор у районному суді орієнтував суд на призначення обвинуваченому більш м`якого за строком покарання(а.с.57 т.2),аніж його призначив потім суд за вироком

Отже, викладені вище обставини у їх сукупності свідчать про те, що призначене ОСОБА_7 покарання,хоча і не виходить за межі,встановлені санкцією ч.2 ст.286 КК України,однак за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості та його слід пом`якшити в межах санкції,змінивши вирок відповідно до вимог ст.ст.407,408,414 КПК України.

Підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України судова колегія не вбачає,а тому подані захисником та обвинуваченим апеляційні скарги необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,414,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2