У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2020 року за № 002719, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Ремети Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002719 від 25 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У клопотанні зазначено, що близько 03 години 00 хвилин 25 листопада 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно проник до транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda Octavia», 1999 року випуску, реєстраційний номер республіки Словаччина НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі загального користування по вул. Володимирській, 65 в м. Ужгород, після чого запустивши двигун, незаконно заволодів вказаним автомобілем, належним потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок викраденого майна, відігнав його в с. Косівська Поляна Тячівського району, де продав його ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Двадцять п`ятого листопада 2020 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому 26 листопада 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
На думку сторони обвинувачення, докази, які зібрані на даному етапі досудового розслідування, в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також, вказують на необхідність у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як зауважує слідчий у клопотанні, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного, слідчий просить слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання з мотивів його необгрунтованості. Зокрема, вказав, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не є тяжким, підозра грунтується тільки на припущеннях. Також просив врахувати, що останній має постійне місце проживання, є одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому, просить застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого адвоката.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 002719 за ч. 1 ст. 289 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2020, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.11.2020 року.
Двадцять шостого листопада 2020 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом.
Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Як вбачається з ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2020 року за № 308/6804/17, ОСОБА_5 оголошено в розшук за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України. Підставою для оголошення в розшук обвинуваченого згідно зазначеної ухвали стали систематичні неявки останнього в судові засідання. Вищевказані обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, свідчать про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку щодо доведеності існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, зібрані органом досудового розслідування дані щодо особи підозрюваного, інформацію про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством, прийшов до висновку про доведеність існування обґрунтованого ризику впливу підозрюваним на свідків та інших учасників кримінального провадження.
Крім цього, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчий суддя вважає обґрунтованими доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Зазначений ризик обґрунтовується наявними в матеріалах клопотання відомостями, які свідчать про антисоціальну поведінку підозрюваного, його неповагу до правових та соціальних норм, існуючого в державі правопорядку. Про зазначений ризик також свідчать і неодноразові факти притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри наданими слідчому судді доказами та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім цього, слідчий суддя при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, враховує, що підозрюваний є особою молодого віку, з задовільним станом здоров`я, не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим під час розгляду клопотання доведено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать зібрані у процесі розгляду клопотання відомості щодо особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, в тому числі у ході розгляду інших кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення.
При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною п. 1 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та переконаний, що застава в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому ч. 5 ст. 182 КПК України, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 24 січня 2021 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 22 год. 00 хв. 25 листопада 2020 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 43 940,00 грн (сорок три тисячі дев`ятсот сорок гривень 00 копійок).

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 02 грудня 2020 року 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1