КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київський апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 07 липня 2020 року апеляційну скаргу з доповненням прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Боровиця Білогірського району Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого водієм-експедитором ФОП « ОСОБА_7 » зареєстрованого за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 01 серпня 2020 року, без використання електронних засобів контролю та заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду, перебування в органах досудового слідства, суду й участі в слідчих та процесуальних діях в кримінальному провадженні, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що є особливо тяжким злочином.
Слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чинити незаконний вплив на вже встановлених та допитаних свідків у даному кримінальному провадженні та потерпілих.
Як стверджує апелянт, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
На думку прокурора, обрання іншого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту, особистої поруки та застави, неможливо в силу тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обставин кримінального правопорушення та наявність ризиків.
Обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим, у зв`язку з наявністю вказаних ризиків, які фактично і не взяті до увагислідчим суддею, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Вишгородським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 травня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000617, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

28 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
01 червня 2020 року слідчий СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 29 липня 2020 року, без права внесення застави.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року вказане клопотання задоволено частково, застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 01 серпня 2020 року, без використання електронних засобів контролю та заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду, перебування в органах досудового слідства, суду й участі в слідчих та процесуальних діях в кримінальному провадженні, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_10 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,враховуючи при цьому наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому, міцність соціальних зв`язків, зокрема, те, що ОСОБА_6 молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, постійно проживає з батьками в м. Києві, працює, від органів досудового розслідування за час розслідування кримінального провадження не ухилявся.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтовані. Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження прокурора про те, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного та його відношення до вчиненого. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін. Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не установлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 01 серпня 2020 року, без використання електронних засобів контролю та заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду, перебування в органах досудового слідства, суду й участі в слідчих та процесуальних діях в кримінальному провадженні, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненням прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3196/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Категорія ст.181 КПК України Доповідач: ОСОБА_1