УХВАЛА
21 вересня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання дізнавача СД Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання дізнавача СД Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: на зіп-пакет з речовиною рослинного походження.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, дізнавач просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СД Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
13.09.2020 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України в рамках досудового розслідування кримінального проступку відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409, проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було проведено особистий обшук гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною рослинного походження.

Враховуючи, вищевикладене, вилучений зіп-пакет з речовиною рослинного походження для кримінального провадження буде мати доказове значення, у зв`язку з чим вказане майно належить арештувати.

Слідчий, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на вказане майно.
Дізнавач надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити клопотання, підтримує його в повному обсязі.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчим суддею було встановлено, що у провадженні СД Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
13.09.2020 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України в рамках досудового розслідування кримінального проступку відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409, проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було проведено особистий обшук гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною рослинного походження.

Враховуючи, вищевикладене, вилучений зіп-пакет з речовиною рослинного походження для кримінального провадження буде мати доказове значення, у зв`язку з чим вказане майно належить арештувати.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно: на прозорий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 372, 370-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача СД Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 13.09.2020 року у кримінальному провадженні за №0000409 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в ході проведення обшуку за місцем знаходження громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на зіп-пакет з речовиною рослинного походження.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1