Справа № 590/917/20
Провадження № 1-кп/590/225/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_4

в присутності потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 12.06.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, виконуючого обов`язки директора ТОВ «Вудлайн Плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.175 КК України,
ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акта встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Плюс» і згідно наказу №12/02-к від 12.02.2019 року тимчасово виконує обов`язки директора ТОВ «Вудлайн Плюс» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40387240, місцезнаходження юридичної особи: 41226, Сумська область, Ямпільський район, смт Свеса, вул. Грушевського, буд. 27, квартира 24, код КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур, 02.20 - Лісозаготівля, 16.10 - Лісопильне та стругальне виробництво (основний).

Відповідно до п.6.5 Статуту ТОВ «Вудлайн Плюс», виконавчим органом Товариства є Директор.

Відповідно до п.6.6 Статуту ТОВ «Вудлайн Плюс» директор здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, розподіляє обов`язки керівниками структурних підрозділів і визначає їх повноваження у розв`язанні завдань діяльності Товариства; призначає на посади працівників Товариства, його філій та представництв, інших підрозділів, переводить на іншу роботу, накладає стягнення, а також звільняє з роботи, укладає трудові договори (контракти) з працівниками.

Таким чином ОСОБА_4 виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, та, відповідно до примітки 1 ст.364 та ч.3 ст.18 КК України, він є службовою особою.

Відповідно наказу №6- від 07.10.2019 року, виданого ТОВ «Вудлайн Плюс», ОСОБА_5 була прийнята на роботу на посаду підсобного працівника, де працювала до 08.10.2019 року, після чого була звільнена з Товариства на підставі наказу №3 від 06.02.2020 року за згодою сторін.

Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом.

Враховуючи, що ОСОБА_5 відноситься до вищевказаної категорії робітників, а отже вважається робітником, якому нараховується та виплачується заробітна плата за фактично виконаний обсяг робіт.

Отже, ТОВ «Вудлайн Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , будучи роботодавцем, взяв на себе зобов`язання дотримуватись трудового законодавства перед ОСОБА_5 , та діючи умисно, в порушення норм законодавства, що регламентують порядок, систему, форми та строки оплати праці, а саме:

ст.43 Конституції України, якою передбачено, що «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом»;

ч.1 ст.97 Кодексу законів про працю України, у відповідності до якої оплата праці робітників здійснюється погодинною, договірною або іншими системами оплати; оплата може здійснюватися за результатами індивідуальних та колективних робіт;

ч.4 ст.97 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган або фізична особа не має право в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами;

ч.5 ст.97 КЗпП України та ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" (в редакції від 21.10.2004 року), які передбачають, що «Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці»;

ч.1 ст.115 КЗпП, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», у відповідності до яких заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації або іншими уповноваженими на представництво трудовим колективом органом (а у випадку відсутності таких органів - представниками, обраними та уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за яким здійснюється виплата;

ст.21 КЗпП, відповідно до якої власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган виступає з однієї сторони трудового договору, та як роботодавець, зобов`язаний забезпечити реалізацію трудових прав робітників, в тому числі права на своєчасне отримання в повному обсязі заробітної плати;

ч.6 ст.24 Закону України «Про оплату праці», яка передбачає, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати робітникам не можуть бути поставлені в залежність від проведення інших платежів та їх черговості;

ст.21 Закону України «Про оплату праці», якою визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання;

ст.22 Закону України «Про оплату праці», якою визначено, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами;

ч.1 ст.47 КЗпП України, якою визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу;

ч.1 ст.116 КЗпП України, якою визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум;

ч.1 ст.83 КЗпП України, якою визначено, що У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи керівником ТОВ «Вудлайн Плюс», умисно порушуючи вимоги зазначених статей Конституції України, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці», безпідставно не виплатив заробітну плату найманому працівнику підсобному працівнику ОСОБА_5 за виконану нею роботу з грудня 2019 року по 06.02.2020 року на загальну суму 6663 грн. 67 коп., тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 175 КК України.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.175 КК України як безпідставна невиплата заробітної плати громадянину більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства суб`єктом підприємницької діяльності.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.175 КК України, оскільки до моменту притягнення його до кримінальної відповідальності, а саме 30.06.2020 року виплатив заробітну плату ОСОБА_5 за період з грудня 2019 року по 06.02.2020 року у повному обсязі, в підтвердження чого надав до суду копії відомостей розподілу витрат від 30.06.2020 року.
Прокурор ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити. Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до ОСОБА_4 вона не має та підтвердила факт виплати їй заборгованості по заробітній платі в повному обсязі.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Згідно з ч.3 ст.175 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо до притягнення до кримінальної відповідальності нею здійснено виплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої встановленої законом виплати громадянам.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі вищевикладеного обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.44 та ч.3 ст.175 КК України, а кримінальне провадження №0000157 від 12.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.175 КК України - закриттю.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.44, ч.3 ст.175 КК України, ст.ст. 285-288, п.2 ч.3 ст.314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, на підставі ч.3 ст.175 КК України.

Кримінальне провадження №0000157 від 12.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1