У Х В А Л А
Іменем України
02 грудня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001413 від 19.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162; ч. 4 ст. 190; ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В :
27листопада 2020 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001413 від 19.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162; ч. 4 ст. 190; ст. 356 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що у межах кримінального провадження № 0001413, досудовим розслідуванням установлено, що службові особи ТОВ «Мегаінвест Сервіс» разом з іншими невстановленими особами шляхом обману заволоділи нерухомим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так, 17.08.2007 між банком ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_13 , укладено кредитний договір № 014/0398/74/04037 з метою придбання квартири АДРЕСА_1 .

Того ж дня між ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_13 , укладено договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку вище вказану квартиру.

В подальшому на підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 № 8 «Про віднесення ПАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних».

В лютому 2020 на підставі проведеного електронного аукціону між ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_14 укладено договір №GL3N015246від 28.02.2020про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0398/74/04037 від 17.08.2007 та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до державного реєстру Іпотек .

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Разом з тим, допитаний як потерпілий чоловік ОСОБА_13 , ОСОБА_10 зазначив що всупереч вказаним вимогам закону ані він особисто ані його дружина не отримували жодної вимоги про порушення зобов`язання за кредитним договором та звернення на стягнення на предмет іпотеки, також не надходило повідомлення про наміри нового іпотеко держателя укласти відповідний договір.

Тим самим грубо порушені права, передбачені ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» згідно яких особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки вправі письмо воповідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя.

Враховуючи викладене а також те що в ході досудового розслідування встановлено, неправомірне відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб розташованого за адресою: АДРЕСА_2 що є предметом вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами тому незастосування арешту на вказане приміщення перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що приміщення можуть бути повторно відчужені.

За наведених обставин, з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, попередження завдання збитків потерпілому, а також забезпечення цивільного позову, зважаючи на те, що вказане нерухоме майно зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які самостійно та в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб причетних до його вчинення, прокурор звернувсяз вказаним клопотанням про арешт нерухомого майна шляхом заборони особам, у володінні яких перебуває вищевказаний об`єкт нерухомого майна, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити.

Особа-володілець майна в судове засідання не викликалася з огляду на те, що майно, зазначене в клопотанні не є тимчасово вилученим та у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вирішив провести розгляд клопотання за відсутності власника майна.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, враховуючи таке.

В судовому засіданні встановлено, що Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001413 заознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162; ч. 4 ст. 190; ст. 356 КК України.

Під час розслідування даного кримінального провадження встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , підпадає під ознаки, визначені статтею 98 КПК України в даному кримінальному провадженні та постановою слідчого від 01.04.2020 визнана речовим доказом.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3 ст. 132 КПКУкраїни застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості;підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддявідмічає, що наданими прокурором матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162; ч. 4 ст. 190; ст. 356 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливій конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2ст. 170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 01.04.2020 про визнання речовим доказом, вищезазначена квартира визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки вона є об`єктом кримінально протиправних дій.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 25.11.2020 право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_13 .

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна та заборони його відчуження, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто вказане нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, з огляду на що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Керуючись вимогами ст.131,132,170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001413 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162; ч. 4 ст. 190; ст. 356 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_13 , із забороною відчуження вказаного нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя : ОСОБА_1