Справа № 638/4645/20
Провадження №1-кп/638/680/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові об`єднане судове провадження за матеріалами об`єднаного кримінального провадження стосовно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоград-Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з вищою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а також проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

19 лютого 2020 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля будинку №39 по вул.23 Серпня у м.Харкові. У ході розмови з раніше незнайомим йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_6 , діючи умисно, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1148/2020 від 06.04.2020 року тілесні ушкодження: закрита щелепно-лицьова травма у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи у ділянці лівого суглобового відростку та тіла на рівні 42, 43 зубів (з приводу чого було проведено оперативне втручання двощелепне шинування, металоостеосинтез нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку з лівого боку та тіла нижньої щелепи з правого боку, з наявністю відповідних післяопераційних рубців), яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Крім того, 20 лютого 2020 року о 00 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 знаходився біля розважального закладу «Галактика», розташованого за адресою: м.Харків, вул.23 Серпня буд.12-А. У ході розмови з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_6 , діючи умисно, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в обличчя зліва. Від вказаного удару ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на асфальтове покриття. Коли останній знаходився у положенні лежачи на животі, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 що два удари ногою в область голови.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1149/2020 від 25.03.2020 року тілесні ушкодження: забита рана (після первинної хірургічної обробки) на слизовій оболонці верхньої губи з розповсюдженням на ліву щоку, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоровя: садна та гематома м`яких тканин лівої виличної та щічної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні злочинів визнав повністю, підтвердивши зазначене вище у повному обсязі. Зокрема зазначив, що у лютому 2020 року вдарив двох чоловіків, одного біля «Галактики» один раз в обличчя, а після його падіння ще два рази ногою в живіт. Другого чоловіка вдарив один раз в обличчя. Причиною зазначених дій було раптово виникле неприязне відношення до них. У скоєному щиро кається. Також визнав цивільний позов у повному обсязі в частині матеріальної шкоди, в частині моральної шкоди визнав на суму 1000 грн.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, а також в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином (ч.1 ст.122 КК України) та кримінальним проступком (ч.2 ст.125 КК України), відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався, згідно доповіді Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення в межах санкції інкримінованих статей та остаточного покарання у виді обмеження волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 48479,02 гривень, а також 50 000 моральної шкоди. В подальшому в судовому засіданні потерпілим уточнено позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого суми матеріальної шкоди у розмірі 43 780,00 грн. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість проводження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому було завдано фізичних та моральних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, неможливість відновлення попереднього фізичного здоров`я потерпілого, одночасно суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_6 . Тому, керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 15 000 грн. в рахунок погашення моральної шкоди, а також сума завданої майнової шкоди у розмірі 43 780,00 грн., оскільки вказаний її розмір підтверджується матеріалами справи.
Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання
-за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В силу ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, а також майнову шкоду у розмірі 43 780 (сорок три тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійки.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Речовий доказ диск сріблястого кольору CD-R, 700 Mb, 80 min, 52 Х, фірми «Axent» зберігати в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1