Справа №295/1142/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Житомирі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.07.2014 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
01.10.2014 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 308 ч. 2 ст. 309 ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;
19.02.2015 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі;
28.09.2020 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі;
29.12.2020 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2020 о 13:40 ОСОБА_4 , перебував нелодалік домоволодіння АДРЕСА_2 , де помітив вироби із металу, а саме декілька металевих пластин, які знаходились на території подвір`я, огородженого парканом.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднане із проникненням у сховище, а саме: на територію подвір`я зазначеного домоволодіння, що огороджене парканом.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у сховище, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 користуючись тим, що за ним із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, застосовуючи фізичні зусилля переліз через паркан, таким чином проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння ОСОБА_4 підійшов до металевих пластин та, діючи умисно таємно повторно розпочав переміщувати вказані металеві пластини, з метою подальшого їх викрадення.
У цей час злочинні дії ОСОБА_4 помітила потерпіла ОСОБА_6 , яка вийшла на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 та висловила останньому вимогу припинити.
Усвідомлюючи, що злочинні дії помічені потерпілою ОСОБА_6 та є очевидними для неї, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , у цей час та місці, умисно, відкрито повторно викрав металобрухт різної форми та розмірів, що належить ОСОБА_6 , загальною вагою 40 кг, вартістю 5 грн 40 коп. за кілограм та загальною вартістю 216 грн 00 коп., після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 шляхом відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у сховище, спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 216 грн 00 коп.

28.01.2021 у м. Житомирі між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 визнав свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток, та виразив свою добровільну згоду на призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Крім того сторони визначили, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням становить 216 грн 00 коп. Завдані збитки відшкодовані повністю на стадії досудового розслідування.

Потерпіла надала згоду на укладення вказаної угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтримав угоду про визнання винуватості, укладену між ним та потерпілою.

Захисник ОСОБА_5 підтримала угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення підготовчого засідання та затвердження угоди у її відсутність.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості між сторонами відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості є правомірною, підлягає затвердженню, і виходить при цьому з такого.

Угода укладена з дотриманням вимог ст. 469 КПК України.

Вона укладена відповідно до положень ст. 471 КПК України: в угоді зазначена дата її укладення, вона скріплена підписами сторін, в ній вказані її сторони, сформульовано обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті та її частини відповідно до КК України, зазначені істотні для кримінального провадження обставини (тяжкість злочину, особа обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку як обставини, які пом`якшують покарання, правильно вказано на рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання, оскільки він раніше засуджений за умисний злочин вироком від 01.10.2014, а також дані про беззастережне визнання обвинуваченим своєї провини у скоєнні інкримінованого злочину), узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу а також наслідки невиконання угоди.

Крім того, із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 були роз`яснені права, передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України, а також йому були роз`яснені наслідки затвердження та укладення угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином угода відповідає вимогам КПК України. Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ст. 186 ч. 3 КК України є вірною. Умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін кримінального провадження, її укладання було добровільним. Призначене покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим ст. 63, 65 КК України. Наслідки укладання угоди, а також наслідки її невиконання обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.01.2021 у м. Житомирі між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Богунського районного суду міста Житомира від 29.12.2020, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 09.12.2020 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; потерпілим призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; постановлення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків затвердження угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6, 7 ст. 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не муже бути укладена.

Суддя ОСОБА_1