Ухвала
Іменем України
04 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 683/2231/18

провадження № 51-2769 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року залишено без зміни.
Потерпілий звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки в поданій потерпілим касаційній скарзі не наводилися доводи на обґрунтування неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, не зазначалося, в чому незаконність вироку Старокостянтинівського районного суду від 04 листопада 2019 року Хмельницької області та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року в частині, що стосується його інтересів, які саме та яким чином його права порушені при винесенні вищевказаних судових рішень. Крім того, його прохання до суду касаційної інстанції було сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України.

Крім того, потерпілий не наводив підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

Також потерпілому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 червня 2020 року потерпілий ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України потерпілим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. Так, у касаційній скарзі потерпілий так і не зазначив на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанції при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування,та не конкретизував,в чому їх незаконність в частині, що стосується його інтересів, які саме та яким чином його права порушені при винесенні вищевказаних судових рішень.
Натомість, потерпілий повторно вказує на невиконання судами першої та апеляційної інстанції конституційного обов?язку щодо захисту його конституційних прав, завданими кримінальним правопорушенням.
При цьому потерпілий не вказує, у чому полягає неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону у частині, що стосується його інтересів, але в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції.
Крім того, потерпілий просить скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 та постановити новий вирок, чим потерпілий допускає суперечності при обґрунтуванні скарги, оскільки його прохання до суду касаційної інстанції сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Оскільки в установлений строк потерпілим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне роз`яснити йому право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3