печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0000380 від 20.10.2016,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора щодо нерозгляду клопотання у порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадження № 0000380 від 20.10.2020.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначав, що він неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необхідності проведення відповідної перевірки стосовно обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук та відмови у погодженні ініціювання у подальшому процедури екстрадиції стосовно останнього. З огляду на ігнорування вищезазначеним Департаментом звернень адвоката та подальшим вчиненням органом досудового розслідування дій направлених на незаконне оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук, ним, у порядку ст. 220 КПК України, подано клопотання на підставі якого адвокат просив Генерального прокурора зобов`язати підпорядкованих прокурорів ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перевірку щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Оскільки вказане клопотання не розглянуте, відповіді не надано адвокат вважає, що Генеральним прокурором допущено бездіяльність, яка полягає у нерозгляді клопотання, в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України, та просить суд зобов`язати Генерального прокурора розглянути його клопотання та задовольнити його, шляхом покладення обов`язку на підпорядкованих прокурорів вищезазначеного департаменту провести перевірку щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав e повному обсязі та просив її задовольнити.

У судове засідання представник Генерального прокурора не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення суду подані не були.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що прокурор, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

За версією органу слідства, ОСОБА_5 - колишній член Правління ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (далі - ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ") у невстановленому досудовим розслідуванням місці і у невстановлений час, але не пізніше 23.03.2015, узгодила із ОСОБА_4 , який здійснював підприємницьку діяльність з оптової торгівлі продуктами хімічної промисловості та являвся бенефіціарним власником Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 », організацію схеми з реалізації продукції АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка полягала у продажу продукції АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за зниженими цінами, яка у свою чергу реалізовувала придбану продукцію відомим підприємствам учасникам світового ринку хімічної продукції. При цьому, ОСОБА_4 мав організовувати підписання контрактів та додатків до них від імені компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з їх подальшою передачею контрагентам, та являючись бенефіціарним власником Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 », забезпечував отримання неправомірної вигоди цією компанією за рахунок недоотримання коштів АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Станом на час розгляду даної скарги, органом досудового розслідування вчиняються дії, направлені на оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частина 2 ст. 220 КПК України передбачає, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнано обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Окрім цього на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Згідно із п. 1 розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, уповноважений підрозділ запитує публікацію ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщення запитується за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України: для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Для запиту публікації ІНФОРМАЦІЯ_6 надсилає уповноваженому підрозділу відповідний формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також інформацію та документи, визначені вказаним пунктом Інструкції.

Запит про публікацію ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщення надсилається уповноваженим підрозділом за умови його погодження із центральним органом України щодо видачі особи (екстрадиції) і повідомлення ним про намір надіслати запит про видачу (екстрадицію) особи, яка розшукується, у разі її арешту, затримання чи встановлення місцезнаходження на території іноземної держави.

Частиною 2 ст. 574 КПК України встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 є центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування.

Наказом Генеральної прокуратури України №223 «Про організацію роботи органів прокуратури України у галузі міжнародного співробітництва» від 18.09.2015 року передбачено, що міжнародне співробітництво під час кримінального провадження та наглядова діяльність на зазначеному напрямі здійснюються органами прокуратури України відповідно до Конституції України, чинного законодавства, міжнародних договорів України, а також загальновизнаних принципів і норм міжнародного права.

Відповідно до п. 5.3 Наказу на Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України покладено організацію розгляду та безпосередній розгляд у межах компетенції запитів про міжнародну правову допомогу, екстрадицію і перейняття кримінального провадження на підставі міжнародних договорів, законодавства України, відомчих угод, а в окремих випадках - без договору, на основі загальновизнаних принципів і норм міжнародного права, а також підготовку рішень за такими запитами.

Пунктом 7.11. Наказу встановлено, що на керівників регіональних та місцевих прокуратур у межах компетенції покладено обов`язок забезпечувати належну організацію нагляду у галузі міжнародного співробітництва під час кримінального провадження. Вживати заходів до попередження порушень українськими органами досудового розслідування конституційних прав громадян при оголошенні особи у міжнародний розшук та вирішенні питань, пов`язаних із її екстрадицією.

За запитом ІНФОРМАЦІЯ_8 , надавати висновки щодо обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук, а також у встановленому порядку - матеріали досудового розслідування.

Згідно із п. 1.1 Положення про Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 14.11.2017 №324 Департамент міжнародно-правового співробітництва є самостійним структурним підрозділом Генеральної прокуратури України, підпорядкованим заступнику Генерального прокурора згідно з розподілом обов`язків між керівництвом Генеральної прокуратури України.

Наказом Генеральної прокуратури України № 99-шц від 21.12.2019 «Про затвердження структури Офісу Генерального прокурора» визначено, що до складу Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів входять, відділ правової допомоги, відділ екстрадиції, відділ міжнародного співробітництва та повернення активів та відділ організації перекладів.

На підставі п. 4.1.2.1. Положення про Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України відділ екстрадиції здійснює вивчення висновків щодо обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук та надання відповідних гарантій ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_10 .

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 є повноваження на здійснення перевірки законності та обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук.

Як зазначалось вище, на підставі п. 1 розділу IV згаданої Інструкції для запиту публікації ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщення необхідним, серед іншого, є надання органом слідства інформації про стислий і зрозумілий опис злочину, вчиненого особою, а також інформацію про особисту участь особи у вчиненні злочину, мотиви, з яких його вчинено, та завдану шкоду.

За версією досудового розслідування, ОСОБА_4 був бенефіціарним власником Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та брав участь у діяльності компанії шляхом координації підписання договорів із ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та іноземними контрагентами. Разом з тим, з доданих до матеріалів скарги документів убачається, що акції Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 », разом з акціями інших компаній, були відчужені ОСОБА_4 10.04.2014 на користь Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (Кіпр), бенефіціарним власником якої є ОСОБА_6 . Викладене, зокрема, підтверджується рішення ІНФОРМАЦІЯ_12 від 24.06.2019 у справі 1016/17.

Відомостей щодо наявності повноважень у ОСОБА_4 вчиняти після відчуження акцій в інтересах компанії будь-які дії господарського характеру вказане судове рішення не містить.

Іншою обов`язковою підставою для запиту публікації ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщення є надіслання органом слідства завіреної копії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Частина 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлює, що суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Зі сторони Генерального прокурора не надано доказів обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у межах кримінального провадження №0000380 від 20.10.2016.

Також, як на підставу необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук, скаржник посилався на те, що у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 досліджуються ті ж самі обставини, які вже були досліджені у кримінальному провадженні № 0000007 від 23.01.2017, щодо одних ж і тих самих контрактів на поставку карбаміду та аміаку.

Зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2020 вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві під процесуальним керівництвом прокуратури міста Києва проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 23.01.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В межах досудового розслідування, за результатом аналізу доказів, зібраних слідством, було встановлено відсутність доказів, на підтвердження сум податкових зобов`язань у особливо великих розмірах ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перед державним бюджетом України та, як наслідок, відсутність у діях посадових осіб ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » складу злочину, що полягали б в ухиленні від сплати податків в особливо великому розмірі

З огляду на наведене, постановою слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ОСОБА_7 від 22.01.2019 р. кримінальне провадження № 0000007 від 23.01.2017 р. було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях посадових осіб ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » складу кримінального правопорушення.

27.11.2019 заступником прокурора міста Києва ОСОБА_8 , на підставі ст. 36, 110 КПК України, було прийнято постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000007 від 23.01.2017.

Проте за результатами судового розгляду скарги, ухвалою Печерського районного суду міста Києва зобов`язано Керівника прокуратури м. Києва скасувати постанову заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ОСОБА_7 від 22.01.2019 про закриття кримінального провадження № 0000007 від 23.01.2017.

Як убачається з судового рішення, за результатом аналізу доказів, зібраних слідством, слідчий суддею встановлено, що в ході досудового розслідування не встановлено сум податкових зобов`язань у особливо великих розмірах ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перед Державним бюджетом України. Крім того, доказів, як б підтверджували наявність у службових осіб ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прямого умислу на ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах ході досудового розслідування не здобуто. При цьому, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 212 КК України, характеризується наступленням суспільно небезпечних наслідків у вигляді фактичного ненадходження до бюджету чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах, проте доказів, які б підтверджували наявність у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » матеріальних збитків у особливо великих розмірах не здобуто. Таким чином у діях службових осіб ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не встановлено складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.

Крім того скаржником на підтвердження доводів безпідставності оголошення ОСОБА_4 у міжнародних розшук долучено до матеріалів скарги висновки експертних досліджень, проведених як у ході судового розгляду спорів та і під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема №0000007 від 23.01.2017 , які спростовують твердження органу слідства щодо наявності завданих ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » збитків у зв`язку із укладенням контрактів з Компанією « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Отже, є слушними доводи скаржника щодо наявності підстав для необхідності проведення відповідної перевірки Департаментом міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора щодо законності та обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, в тому числі бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17.07.1997 встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 36 КПК України, встановлено, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, здійснює прокурор у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Стаття 36 КПК України встановлює різні види нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування: нагляд прокурорів у формі процесуального керівництва, тобто прокурорів, які у визначеному законом порядку входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні, та нагляд Генеральним прокурором, керівниками регіональних прокуратур, керівниками місцевих прокуратур, їх першими заступниками та заступниками, за додержанням законів поза процесуальною формою керівництва (ч. 5, 6 ст. 36 КПК України).

На підставі ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Вищевикладені норми законодавства зобов`язують Генерального прокурора реагувати на бездіяльність підпорядкованих йому прокурорів.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, стороною не надано належних, допустимих і достовірних доказів про вирішення Генеральним прокурором заявленого скаржником клопотання від 13.11.2020.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, що пов`язано з несвоєчасним розглядом поданого стороною провадження клопотання.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість скарги та наявності підстав для покладення обов`язку на Генерального прокурора розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 та за результатами розгляду зобов`язати підпорядкованих прокурорів ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перевірку щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 216, 218, 220, 303, 306, 307, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0000380 від 20.10.2016 - задовольнити.

Зобов`язати Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 13.11.2020 щодо прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016 та за результатом розгляду зобов`язати підпорядкованих прокурорів ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перевірку щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1