Справа № 467/732/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області кримінального провадження №0000180, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заяв про застосування щодо нього фізичного та психологічного тиску з боку поліцейських Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області в ході досудового розслідування з метою отримання показань на користь сторони обвинувачення.

Зокрема, ОСОБА_4 вказав, що поліцейські Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП, прізвища яких він не знає, але зможе впізнати їх особи, безпосередньо перед затриманням завели його в приміщення покинутої будівлі, де із застосуванням психологічного тиску та погрозою фізичної розправи, сказали аби він все розповів щодо факту викрадення металевих предметів на кладовищі. При цьому, його посадили на стілець, а руки, заламавши назад, закріпили наручниками. Хтось із осіб, що були там присутні, дістав наполовину наповнену водою пластикову пляшку і замахувався нею у його бік з метою аби він визнав свою причетність до викрадення на кладовищі.

При цьому, поліцейські своїх прізвищ не назвали, лише сказали, що вони з Арбузинського ВП та вказали йому на необхідність говорити все так, як вони скажуть, адже в противному разі йому біде гірше, зокрема, вони зроблять так, щоб його ніхто не знайшов. Також поліцейські казали аби він не намагався запросити адвоката.

Безпосередньо перед проведенням слідчого експерименту, коли його везли до кладовища, поліцейські розповідали йому, що саме треба говорити на слідчому експерименті, однак, він не міг все запам`ятати і не розумів, які конкретно показання йому треба давати.

За таких обставин, захисник заявила про необхідність доручення уповноваженому органу здійснити перевірку вказаних обвинуваченим обставин, оскільки не виключається можливість застосування незаконних методів слідства під час розслідування цього кримінального провадження.

Цю позицію підтримав і обвинувачений.

Прокурор вважала відсутніми підстави для перевірки вказаних ОСОБА_6 обставин, проте, конкретних аргументів на підтримання своєї позиції не навела.

Тому суд, вирішуючи порушене захисником питання, зважав на таке.

Статтею 11 КПК України визначено, що забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Частинами 1, 2 ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З урахуванням вищенаведених положень КПК України, суд зобов`язаний вживати заходи щодо захисту прав людини.

Зокрема, у цій ситуацію було установлено, що ОСОБА_4 після свого затримання, під час утримання ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», звернувся до Генерального прокурора України із заявою про застосування щодо нього під час затримання фізичного і психологічного тиску з боку поліцейських Арбузинського ВП Брастького ВП ГУНП в Миколаївській області.

Вказана заява в результаті була скерована до ТУ ДБР, розташованому у м. Миколаєві ( вх.№ 119188 -19 від 16 червня 2019 року.

Проте, відомості за нею до ЄРДР не вносились, натомість листом від 01 липня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підстав для цього.

Тож, про застосування незаконних методів слідства ОСОБА_4 було заявлено в ході судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі дії.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.

Проведення слідчої дії в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України призначається тому органу, який проводив досудове слідство, разом з тим, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у рішенні від 17 березня 2011 року справа «Бочаров проти України», здійснення розслідування фактів жорстокого поводження та катування щодо особи під час досудового слідства тим же органом, який проводив досудове розслідування не може бути визнане незалежним та ефективним розслідуванням.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що показання обвинуваченого про застосування щодо нього заборонених методів слідства, зокрема, у виді психологічного та фізичного тиску під час досудового розслідування перевірені не були і потребують окремої перевірки на стадії судового провадження, оскільки її результати можуть мати істотне значення для цього кримінального провадження і не можуть бути отримані іншим шляхом, суд вважає за доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Миколаєві, провести перевірку обставин, зазначених ОСОБА_4 під час судового розгляду, установивши чи мали місце факти застосування заборонених методів досудового слідства відносно нього в ході його затримання та досудового розслідування кримінального провадження №№0000180, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 333, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Доручити Державному бюро розслідувань в особі його територіального управління, розташованого у м. Миколаєві, здійснити перевірку у порядку та у спосіб, що передбачені законом, обставини, що вказані обвинуваченими ОСОБА_4 про застосування відносно нього незаконних методів слідства у виді фізичного та/або психологічного тиску в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000180, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.

Перевірку провести згідно положень КПК України і у строки, що визначені указаним Кодексом.

Про результати перевірки повідомити Арбузинський районний суд Миколаївської області не пізніше одного місяці з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і є обов`язковою до виконання на всій території України.

Суддя ОСОБА_1