Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 липня 2020 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 липня 2020 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в порядку ст..89 КК України не судимого - запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначено рахувати до 24 год. 31 серпня 2020 року.
Визначено розмір застави у розмірі 76 840 грн.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Володимир-Волинському міському суді перебуває кримінальне провадження №60000608 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про скасування ухвали, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 331 КПК України суд при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду повинен постановити мотивовану ухвалу з дотриманням вимог глави 18 вказаного Кодексу.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Аналогічні висновки містяться у справі «Прокопенко проти України», в якому зазначено, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

За змістом ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

Висновки суду першої інстанції, щодо продовження ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу є явно недостатніми для продовження тримання обвинуваченого під вартою, вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні прецедентній практиці ЄСПЛ.

Допитаний ОСОБА_5 надав пояснення, що він знаходиться під вартою з 20 грудня 2018 року. Звернув увагу суду, що не має на меті переховуватися від суду чи якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Вказав, що має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , та фактично за цим місце і проживає.

Попередні дані про особу самі по собі, без інших даних, які можуть підвищити ймовірність виникнення наміру уникнути суду, не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Як вбачається з ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 липня 2020 року, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу, суд першої інстанції не перевірив та не обґрунтував своїх мотивів доцільності продовження тримання ОСОБА_5 під вартою. При цьому не вказавши, що ризики котрі були підставами для обрання виняткового запобіжного заходу не відпали або не з`явилися нові (а.с.12).

Крім того, із журналу судового засідання слідує, що розгляд справи розпочався о 13 год. 20 хв., а о 13 год. 29 хв. суд вийшов до нарадчої кімнати (а.с.11зв.).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірялися ризики, котрі були підставами для обрання виняткового запобіжного заходу або можливість появи нових.
Апеляційний суд звертає увагу, що надіслані судом першої інстанції матеріали провадження містять в собі лише копію обвинувального акту, клопотання про продовження запобіжного заходу та рішення суду

Стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів на підтвердження доцільності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, а тому на думку колегії суддів, перешкод для застосування цілодобового домашнього арешту немає.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є обґрунтованим.

Разом з тим, строк дії оскаржуваної ухвали суду закінчився 31 серпня 2020 року, а тому Рівненський апеляційний суд не надсилає дану ухвалу до виконання, оскільки строк тримання ОСОБА_5 під вартою було продовжено до 16 жовтня 2020 року на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2020 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 липня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати.

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3