ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
скаржника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001038 від 21 травня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України з Калінінського районного суду м. Донецька на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надходило та не передавалося. Згідно перевірки Єдиного державного реєстру судових рішень рішення стосовно ОСОБА_8 в базі зазначеного реєстру відсутні. Самого тексту обвинувачення суду не надано.
У зв`язку із окупацією території м. Донецька незаконними збройними формуваннями т.зв. «ДНР» та захопленням їх представниками службових приміщень Калінінського районного суду м. Донецька, матеріали кримінальних проваджень не були передані до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, доступ до матеріалів кримінальних проваджень, наглядових проваджень, речових доказів та ін.., які знаходились у приміщеннях захоплених установ в теперішній час неможливий, у зв`язку із чим, вирішити питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не виявляється можливим.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд взагалі не послався на норму ст. 49 КК України, яка регулює порядок на підставі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, хоча це є обов`язком суду.
Також зазначає, що судом не враховано, що питання підсудності розгляду кримінальних проваджень було вирішено лише у вересні 2014 року розпорядженням ВССУ від 02.09.2014 №2710/38-14 Про визначення територіальної підсудності справ, в той час як повідомлено його про підозру 29 травня 2014 (всі ці події відбувались у період, коли вже було окуповано м. Донецьк). Суд не надав оцінки тій обставині, що передача матеріалів справи стосовно ОСОБА_8 не була реалізована уповноваженими на те державними органами. Тож, судом не мотивовано свій висновок, не наведено правових норм, які не могли б бути застосовані у даному конкретному випадку відносно ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думки ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні поданої апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Апеляційним переглядом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001038, 21 травня 2014 року до ЄРДР Калінінським РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області були внесені відомості про злочин, передбачений ч.1 ст. 366 КК України, згідно яких: 20 травня 2014 року надійшли матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, що посадові особи ТОВ «Укркомплект» внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них заподіяли істотну шкоду Донецькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.
Як убачається з довідки МВС серії ІІА № 1401688 за обліками МВС ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, на території України станом на 14 серпня 2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим, є особою, якій 29 травня 2014 року Калінінським РВ м. Донецька повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, кримінальне провадження № 0001038 від 21 травня 2014 року направлено до суду 05 червня 2014 року. Відомості про результати судового розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.
05 червня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України було направлено з угодою про визнання винуватості до Калінінського районного суду м. Донецька.
Відповідно до абз.1 ч.3 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом 10 робочих днів з дня прийняття розпорядження Головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Розпорядженням ВССУ №2710/38-14 від 02.09.2014 року Про визначення територіальної підсудності справ територіальну підсудність кримінальних проваджень, підсудних Калінінському районному суду міста Донецька, розташованому у районі проведення антитерористичної операції, визначено за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області для забезпечення розгляду.
Згідно відповіді прокуратури Донецької області за вих. № 04/2/2-130-19 від 25 вересня 2019 року, адміністративні будівлі Калінінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області, прокуратури Калінінського району м. Донецька та Калінінського районного суду м. Донецька у 2014 році були захоплені представниками не передбачених законом збройних формувань у складі терористичної організації «Донецька народна республіка» та до цього часу перебувають на тимчасово окупованій території м. Донецька, прокуратура Донецької області позбавлена можливості надати інформацію про місцезнаходження матеріалів кримінального провадження № 0001038 та копії процесуальних документів, що містяться у ньому.
Також 15.10.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на заяву ОСОБА_8 від 09.10.2019 року було надано відповідь за Вих.№ 1.86/107/2019, згідно з якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України з Калінінського районного суду м. Донецька на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надходило та не передавалося. Згідно перевірки Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення стосовно ОСОБА_8 в базі зазначеного реєстру відсутні.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, суд зазначив, що У зв`язку із окупацією території м. Донецька незаконними збройними формуваннями т.зв. «ДНР» та захопленням їх представниками службових приміщень Калінінського районного суду м. Донецька, матеріали кримінальних проваджень не були передані до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, доступ до матеріалів кримінальних проваджень, наглядових проваджень, речових доказів та ін.., які знаходились у приміщеннях захоплених установ в теперішній час неможливий, у зв`язку із чим, вирішити питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не виявляється можливим.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів цілком погоджується з огляду на наступне.
Для врегулювання ситуації з розглядом справ, підсудних судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі, в окремих районах Донецької та Луганської областей, були прийняті закони України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (від 15 квітня 2014 року №1207-VII) та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (від 12 серпня 2014 року №1632-VII), згідно з якими передбачена можливість зміни територіальної підсудності таких справ.
Втім, до цього часу в провадженні судів є справи, розгляд яких не може завершитися з різних причин, а саме втрачено матеріали справ, засуджені чи обвинувачені перебувають на непідконтрольних українській владі територіях тощо. Тобто, реалізація передбачених вищезазначеними законами України заходів, а саме передача матеріалів кримінальних проваджень із судів, розташованих на тимчасово непідконтрольних територіях України, до судів відповідно до визначеної цими законами підсудності, не відбулася.
Чинним Кримінальним процесуальним Кодексом України передбачено, що відновленню підлягають лише втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду.
Тож, наразі склалася ситуація, яка унеможливлює завершення притягнення осіб до відповідальності через брак відповідного механізму відновлення матеріалів кримінальних проваджень, залишених на непідконтрольних територіях, у разі неможливості передачі справ із судів, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції чи на тимчасово окупованій території, і вирок у яких не ухвалений або не набрав законної сили.
В даному випадку питання забезпечення розгляду зазначеної категорії справ потребує комплексного підходу з тим, щоб були дотримані основні засади кримінального провадження та враховано позиції усіх учасників процесу в ситуації, коли матеріали провадження втрачені, з метою забезпечення права осіб на розгляд судом справ у розумні строки, що, в свою чергу, відповідатиме міжнародним зобов`язанням, які взяті Україною після ратифікації Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Разом з цим, заповнення прогалин у нормативно-правових актах, ухвалення законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції.
Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів не може погодитись з доводами поданої апеляційної скарги, та вважає, що на цей час судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , оскільки матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 366 КК України не були передані до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, чинне законодавство України не передбачає процесуальної процедури відновлення втрачених матеріалів кримінальних проваджень, вирок у яких не ухвалений або не набрав законної сили, а за відсутності даних матеріалів неможливо вирішити питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4