КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1056/20
Провадження № 1-кп/534/144/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче засідання у кримінальному провадженні №0000448 від 20.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,
встановив:

В порядку ст.291 КПК України на розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000448 від 20.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. Одночасно із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 27.07.2020 між ОСОБА_4 та прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену між ОСОБА_4 та прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 підтримав та наполягав на її затвердженні, а у разі відмови в затвердженні угоди просив призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, визнав повністю та прохав угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник ОСОБА_5 угоду підтримав та наполягав на її затвердженні, посилаючись на наявність підстав для її затвердження.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, перевіривши обґрунтованість доводів учасників провадження матеріалам справи, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», а також зі змісту статей 471,472 КПК вбачається, що, якщо за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, відмовляє у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст.474 КПК, повинен повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження; або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення.

В обвинувальному акті від 27.07.2020 щодо ОСОБА_4 зазначено, що 19.07.2020 о 21 год 45 хв поруч з перехрестям вулиць Добровольського та Набережна, поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 246665 на ОСОБА_4 за керування автомобілем ВАЗ-21013 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та тимчасово вилучено. В подальшому, 19.07.2020 близько 22 год 00 хв ОСОБА_4 , розуміючи, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння з метою уникнення адміністративної відповідальності, а також повернення тимчасово вилеченого документу водійського посвідчення на своє ім`я. звернувся до поліцейських СРПП ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як до службових осіб з пропозицією надання останнім неправомірної вимоги в розмірі 5 000 грн, за умови не направлення складеного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП про адміністративне правопорушення до суду. Відповідно до п. 2.10. посадової інструкції поліцейський СРПП складає, у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснює, у зазначених законом випадках, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому що саме вилучено на місці скоєння правопорушення в обвинувальному акті не зазначено. Аналогічним чином фабула правопорушення щодо ОСОБА_4 викладена і в угоді про визнання винуватості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про невідповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам КПК України та КК України та відмову у її затвердженні з підстав, передбачених п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Разом з цим, суд вважає не можливим продовження судового провадження у загальному порядку, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Так, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо. Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист.

Проте такі вимоги під час складення обвинувального акта виконані не були, а саме в обвинувальному акті не вказано, що саме на місці скоєння правопорушення вилучалось у ОСОБА_4 , зокрема, неконкретність такого формулювання може вплинути як на об`єм обвинувачення так і на кваліфікацію кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При вирішенні цього питання підлягають врахуванню висновки Європейського суду з прав людини про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що у відповідності до вимог п. 1 та 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись ст.ст. 314,392,412,474 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27.07.2020 у кримінальному провадженні №0000448 від 20.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000448 від 20.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України з додатками повернути прокурору.

Ухвала про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачене цим кодексом набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1