Справа № 504/2973/20
Провадження № 1-кс/504/883/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
за участі заст. начальника СВ - слідчого ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання заступника начальника СВ ВП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000925 від 13.09.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до підозрюваного, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Першотравневе, Комінтернівського району, Одеської області,

громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою,

працює на посаді фахівця з монтажу водопровідних та

каналізаційних систем в ТОВ «Сан-24», цивільний шлюб, який депутатом не являється,

зареєстрований та фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

відомості про судимість відсутні,

відомості про важки захворювання та захворювання психічного характеру

на час розгляду даного клопотання у справі відсутні

13.09.2020 о 12.00 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

14.09.2020 ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України

повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року заст. начальника СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , подав до Комінтернівського районного суду Одеської області погоджене із прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000925 від 13.09.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На обґрунтування свого клопотання слідчий послався на наступні фактичні обставини: 13 вересня 2020 року, приблизно о 03.30 годині, водій ОСОБА_6 , керував технічно справним автомобілем марки RENAULT модель KANGOO номерний знак НОМЕР_1 , яким здійснював рух по проїзній частині автодороги «Одеса Мелітополь - Новоазовськ» від с. Зоря Труда Лиманського району Одеської області у напрямку м. Одеса, а саме до с. Красносілка Лиманського району Одеської області.

Так, рухаючись в крайній правій смузі автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», через с. Іванове Лиманського району Одеської області, ОСОБА_6 на 29 км. зазначеного автошляху, в порушення вимог пунктів 2.3. б), 2.9. а), 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»:

перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавляючи себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого автомобілю, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В наслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень, загинула на місці пригоди.

13.09.2020 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

14 вересня 2020 року заст. начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області складено та погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області повідомлення підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке цього ж дня вручено ОСОБА_6 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважали доведеним обгрунтованість повідомленої підозри.

Крім того, прокурор та слідчий посилались на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Як стверджує у своєму клопотанні слідчий, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду є обґрунтованим, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть людини, за який, у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині, передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Зазначене, на думку органу досудового розслідування, беззаперечно може вказує на наявність обґрунтованого побоювання про небезпеку переховування підозрюваного, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Як стверджує слідчий, ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків є обґрунтованим, оскільки судом ще не досліджені зібрані під час досудового розслідування докази сторони обвинувачення, не допитані потерпілий та свідки, а відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства жоден доказ, зібраний під час досудового розслідування, не має наперед встановленої сили та досліджується безпосередньо під час судового розгляду.

Тому, на переконання слідчого, у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він перебуваючи на свободі матиме реальну можливість шляхом залякування, погроз чи вмовляння, будь-яким чином впливати на потерпілого, а також на свідка ОСОБА_8 щодо зміни його показань, який згідно матеріалів кримінального провадження є єдиним свідком дорожньо-транспортної події.

Адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу, зокрема можливості домашнього арешту.
Послались на те, що ризики прокурором не доведені доказами.
Крім того, просили суд врахувати, що підозрюваний працює, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, має цивільну дружину, виховує дитину цивільної дружини, має матір пенсіонерку, та нещодавно помер батько підозрюваного.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступного висновку:
Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини визнається однією з основоположних засад кримінального судочинства в правовій державі.
Водночас вона є важливим елементом права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства в силу статті 9 Конституції України як міжнародний договір, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.
Сенс презумпції невинуватості стосується обов`язку держави визнавати правовий статус обвинуваченого як невинуватого на всіх стадіях, що передують визнанню винним.
Випадком, коли відповідно до практики Європейського суду з прав людини порушується принцип презумпції невинуватості, є відображення у судовому рішенні щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, думки про те, що вона винна, без доведення її вини відповідно до закону. Навіть без формального висновку про винуватість достатньо наявності будь-якого висловлювання, з якого вбачається, що суд вважає особу винною.
Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 2008 року у справі «Хужин та інші проти Росії» (Khuzhin and Others v. Russia), положення частини другої статті 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості є одним із елементів справедливого судового розгляду. Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону.
Європейський суд з прав людини наголошує, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині.
Затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обрання щодо неї запобіжного заходу, інших заходів процесуального примусу не є доказом вини цієї особи. При вирішенні конфлікту між правом людини на свободу та особисту недоторканність, з одного боку, та правом держави застосовувати запобіжні заходи для забезпечення розслідування кримінальної справи з іншого, презумпція невинуватості набуває особливого значення, зокрема під час розгляду судом подання про обрання щодо особи запобіжного заходу.
На суд покладається обов`язок зважати на всі обставини, що є в матеріалах слідства, прийняти законне та обґрунтоване рішення, керуючись презумпцією невинуватості, яка при розгляді питання про застосування запобіжного заходу створює презумпцію залишення на свободі. Окрім того, оскільки підозрюваний вважається невинуватим, доки вину не доведено, обмеження свободи в жодному разі не може набувати форми покарання або використовуватися як метод запобігання публічним заявам з боку обвинувачуваного, наприклад, про свою невинуватість.
Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не повноважний встановлювати вину особи у скоєнні злочину.
Отже, у цій справі слідчий суддя, залишаючись безстороннім, вирішує порушене у клопотанні питання в межах наданих сторонами доказів, з урахуванням особи підозрюваної особи, та інших матеріалів, що мають істотне та виключне значення для законного та справедливого судового рішення.
Згідно із правилом ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Котій проти України, від 05 червня 2015 року). Високий Суд нагадав, для того щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин. Більше того, за підпунктом «с» пункту 1 статті 5 «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що за національним законодавством є тяжким злочином (ст. 12 КК України).
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, висловив слідчому судді щире каяття, підтвердив, що дійсно напередодні вживав алкогольні напої та сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому державними органами досудового розслідування кримінального правопорушення на переконання слідчого судді повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.09.2020, а саме ділянки проїжджої частини на 29 км. автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, що в с. Іванове Лиманського району Одеської області, в ході якого виявлено труп пішохода ОСОБА_7 з явними тілесними ушкодженнями характерними для ДТП та автомобіль марки RENAULT модель KANGOO номерний знак НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями характерними для ДТП; схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.09.2020, на якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної події; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.09.2020, в ході якого свідок вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.09.2020, в ході якого потерпілий вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності..

Слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою (справа «Таран проти України» від 17 жовтня 2013 року).

При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_6 на перший погляд не виглядає явно переконливою, оскільки підозрюваний має місце роботи (офіційне), місце реєстрації та проживання.

Однак підозрюваний не має власних неповнолітніх дітей, не перебуває у офіційному шлюбі, не має заслуг перед державою, державних нагород.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть людини, за який, у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині, передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Цей факт має істотний психологічний вплив на підозрюваного, і може мати місце в теперішній час, на початковій стадії досудового розслідування, і підтверджує ризик ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та правосуддя.

Вказане беззаперечно вказує на наявність обгрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Отже ризик переховування доведений.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик можливого впливу підозрюваним на потерпілого та єдиного свідка даного кримінального правопорушення.

Зокрема, ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» наголосив, що такий ризик може мати місце на початковій стадії досудового розслідування.

Свідок та потерпілий на даний час ще не допитані безпосередньо судом.

Сам факт допиту цих осіб органом досудового розслідування не є істотним, оскільки відповідно до національного законодавства мають значення свідчення які надані безпосередньо суду.

Крім того, слідчий суддя надає особливої уваги тому факту, шо інкриміноване підозрюваному ОСОБА_6 кримінальне правопорушення скоєне у стані алкогольного сп`яніння, водієм транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки.

Слідчий суддя вважає доведеним, що самовпевненими діями підозрюваного ОСОБА_6 , що виразились у керуванні автотранспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, була спричинена смерть людині, життя якої визнане державою найвищою цінністю.
Вказане дозволяє слідчому судді обрати підозрюваному найсуворіший запобіжний захід з урахуванням правила п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин призвів до загибелі невинної людини.

Таким чином сукупність всіх наведених обставин справи не дозволяє обрання альтернативного запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що сторона захисту не надала вагомих доказів, які б спростували наявність наведених ризиків, або істотно їх знижували.

Решта доводів сторони захисту, зокрема позитивні характеристики, наявність цивільної дружини, її вагітність, місця роботи, на переконання слідчого судді, жодним чином не вплинули на уявлення (усвідомлення) підозрюваного на час скоєння злочину з обтяжуючою обставиною.

Наявність матері- пенсіонерки не знижує встановлених ризиків, оскільки мати отримує від держави допомогу.

Слідчий суддя приймає до уваги той факт, що підозрюваний поховав нещодавно батька, однак цей факт не впливає істотно на встановлені ризики, та особу підозрюваного.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний прокурором строк тримання під вартою підозрюваного буде достатнім та розумним.
Строк обраного запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 314-316, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , - задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 59 діб, без можливості внесення застави.
Строк тримання під вартою враховувати з 13.09.2020 року 12.00 год.
Строк дії ухвали завершується 10 листопада 2020 року 12.00 год.
Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала слідчого судді виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1