ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5002/20
Провадження № 1-кп/210/768/20

"31" серпня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000662 від 05.05.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянин України, освіта вища, не одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших осіб на утриманні не має, солдат навідник В/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185, КК України, який не оспорюється учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 , 05.05.2020 року о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину мережі «Море Пива» по вулиці Героїв АТО 37 в Металургійному районі, побачив на продовольчому прилавку мобільний телефон марки «Xiaomi Mi A1» рожевого кольору, який він визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання, в наслідок чого у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 та обернення його на свою користь.

Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистої зацікавленості, у вищезазначеному місці та часі, ОСОБА_3 , правою рукою взяв зі прилавку мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «A1» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 та поклав до себе в сумку, тим самим викрав його, з метою подальшого обернення вказаним майном на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив всі дії для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вартість якого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи № 2426 від 25.07.2020 року складає 2340,00 гривні, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду на вказану суму.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурор ОСОБА_6 посилався на те, що оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а тому клопотав про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, та призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_7 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Прокурор у поданому обвинувальному акті клопоче звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком та відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога з грудня 2010 року по грудень 2014 року з приводу вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками, проходить військову службу у Збройних Силах України.

На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, згідно з положеннями ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України (з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання), за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. ст. 75,76 КК України.

Суд, вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Питання про речові докази, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 374, 381-382, 424, 473, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід у даному провадженні обрано не було.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «A1» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили, залишити у власності останньої.

Матеріали кримінального провадження №0000662 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/5002/20, провадження №1-кп/210/768/20.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1