Справа № 461/2692/19
Провадження № 1-кс/461/4795/20
УХВАЛА

21.07.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004557 від 22.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,8 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 4897 від 25.12.2003 (довідка №215727324); квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 48,3 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 1993 від 24.10.2017 (довідка №215728383); автомобіль марки LAND ROVER FREELANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 19.05.2020 року задля забезпечення можливості конфіскації майна як виду покарання, у разі визнання підозрюваного винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Слідчий згідно клопотання просить розгляд справи провести за його та прокурора відсутності.

З метою забезпечення арешту майна, недопущення його відчуження, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності з ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.3 ч. 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У відповідності з ч. 5 наведеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 191 КК України, а також підозрюється у вчиненні службового підроблення, тобто у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна, з метою забезпечення ймовірної конфіскації рухомого та нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,8 м2, квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 48,3 м2 та автомобіль марки LAND ROVER FREELANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_4 , слід накласти арешт.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у кримінальному провадженні ймовірності застосування до обвинуваченого покарання у виді конфіскації його майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на праві приватної власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить:

-квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 4897 від 25.12.2003 (довідка №215727324);

-квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 48,3 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 1993 від 24.10.2017 (довідка №215728383).

Згідно інформаційної довідки з бази даних АІС «АРМОР» вбачається, що на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить автомобіль марки LAND ROVER FREELANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 19.05.2020 року.

Враховуючи викладене, є достатні підстави вважати, що арешт, накладений на вищевказане нерухоме та рухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 унеможливить відчуження даного майна, та забезпечить можливе у подальшому виконання судового рішення (вироку) в частині призначення покарання із конфіскацією майна.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного є обґрунтованим.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення слідчим обставин, визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, враховуючи правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку, що наявні належні правові підстави для арешту майна, оскільки накладення арешту на майно підозрюваного забезпечить виконання можливої в майбутньому конфіскації майна.

Таким чином, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 4897 від 25.12.2003 (довідка №215727324);

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,3 м2, відповідно до договору купівлі-продажу № 1993 від 24.10.2017 (довідка №215728383);

- автомобіль марки LAND ROVER FREELANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 19.05.2020.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5