Дата документу 30.12.2020 Справа № 554/9238/20
У Х В А Л А
30 грудня 2020 року м. Полтава
вул. Пироговського, 19, корпус 6) передані на відповідальне зберігання службовим особам останнього.
В подальшому працівниками СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Полтава проводились обшуки за адресою: АДРЕСА_1 , де встановлено наявність двадцяти шести підземних резервуарів з нафтопродуктами
В подальшому, слідчим прийнято рішення про вилучення та вивезення виявлених нафтопродуктів з метою їх належного зберігання та схоронності, так як були підстави вважати, що при залишенні їх на відповідальному зберіганні за місцем вилучення відбудеться факт втрати.
09.08.2019 року між Головним управлінням ДФС у Полтавській області та ТОВ «Складсервіс Україна» укладено договір зберігання відповідно до якого вказане підприємство буде зберігачем вилученого майна.
В подальшому, за проведення обшуків в період з 15.08.2019 по 23.08.2019 року, згідно актів приймання-передачі матеріальних цінностей директору ТОВ «Складсервіс Україна» ОСОБА_7 передано на відповідальне зберігання 520 880 літрів паливно-мастильних мастильних матеріалів, вилучених у ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак, на даний час, за адресою: АДРЕСА_2 відсутні вилучені паливно-мастильні матеріали в кількості 520 880 л. на які накладено арешт
Таким чином протиправні дії посадових осіб ТОВ «Складсервіс Україна» спричинили фактичну розтрату раніше вилученого майна в кількості 520 880 літрів нафтопродуктів.
24.09.2020 року ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою про вчинення злочину посадовими особами ТОВ «Складсервіс Україна».
Відповідно до актів приймання-передачі матеріальних цінностей, директору ТОВ «Складсервіс Україна» ОСОБА_7 передавалися на відповідальне зберігання паливно-мастильні матеріалів, які транспортувалися до місця зберігання за допомогою спеціальної вантажної у тому числі було задіяно вантажний автомобіль марки «VolvoFH 12» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .
У данному випадку є достатні та обґрунтовані підстави вважати вантажний автомобіль марки «VolvoFH 12» д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ) з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ), які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , речовим доказом, який може бути використано як речовий доказ.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вказаного кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речового доказу, необхідністю встановлення обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування, у т.ч. шляхом можливих відповідних судових експертиз, слідчих експериментів тощо, для встановлення об`єктивних обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, перетворення, передачі та відчуження вантажного автомобіля марки «Volvo FH 12» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 , вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що майно, а саме:транспортний засіб вантажний автомобіль марки «Volvo FH 12» д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ) з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ), мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Транспортний засіб вантажний автомобіль марки «Volvo FH 12» д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ) з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ), підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на транспортний засіб вантажний автомобіль марки «Volvo FH 12» д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ) з напівпричіпом-цистерною «Magyar SR 34 ES» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ), які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , з позбавленням права на його відчуження та розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1