Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1664/20

Номер провадження: 1-кс/511/616/20

20.11.2020 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту
ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту.
В обґрунтування даного клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначив, що 18.09.2020 року біля 09:00 години ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Hunday Accent» д/н НОМЕР_1 рухаючись по прохідній частині вулиці Шевченко, село Марківка Роздільнянського району Одеської області на проти магазину (промтовари) під номером 22А зіткнувся боковою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснив перед автомобілем перетин проїзної частини дороги в невстановленому місці не впевнившись в безпеці своїх намірів. В результаті ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року, слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області задовольнив клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Даною ухвалою накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів , на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб автомобіль "Hyunday Accent" реєстраційний номер НОМЕР_2 приналежний громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді заборони відчуження розпорядження та користування транспортними засобами.
05 жовтня 2020 року слідчим СВ Роздільнянського ВП отримано висновок експерта №20-5803, відповідно до якого підтверджено покази, що пішохід контактував з лівою передньою дверью автомобіля.

В цей же день, 05 жовтня 2020 року слідчий повернув належний автомобіль, що підтверджується листом №8384 від 05.10.2020 року з-за відсутності потреби в його збереженні як речовий доказ.

Попри повернення транспортного засобу заявник вважає, що на даний час відпала потреба в накладеному арешті.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 просить суд скасувати арешт на автомобіль «Hunday Accent» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.09.2020 року.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.
Старший слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 просив частково задовольнити клопотання, та вказав, що арешт у вигляді відчуження автомобілю «Hunday Accent» д/н НОМЕР_3 , на сьогоднішній день не відпав.
Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000493, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Положення частини 2 статті 174 КПК України, визначають, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 21.09.2020 року накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб автомобіль "Hyunday Accent" реєстраційний номер НОМЕР_2 приналежний громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді заборони відчуження розпорядження та користування транспортними засобами.

По матеріалам кримінального провадження проведено автотехнічну експертизу технічного стану автомобіля «Hyunday Accent» р.н. НОМЕР_3 , що підтверджується матеріалами справи.

05 жовтня 2020 року слідчий повернув належний ОСОБА_4 автомобіль, що підтверджується листом №8384 від 05.10.2020 року з-за відсутності потреби в його збереженні як речовий доказ.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення частини 4 статті 173 КПК України, визначають, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Крім того, при розгляді даного клопотання, слідчий суддя зазначає, що статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання врахував думку слідчого, та вважає, що заявником доведено можливість часткового скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.09.2020 року, оскільки в подальшому застосуванні арешту у вигляді розпорядження та користування відпала потреба. Відносно арешту у вигляді відчуження на час розгляду даного клопотання потреба не відпала.
На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт у вигляді розпорядження та користування на автомобіль «Hunday Accent» д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2020 року по справі №511/1664/20.

Арешт у вигляді відчуження автомобілю «Hunday Accent» д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2020 року по справі №511/1664/20, залишити в силі.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1