ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/3297/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1167/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: 263 ч. 1 КК України

УХВАЛА
03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Цим вироком ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Початок строку відбування покарання обчислено з 29.06.2018 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Суд встановив, що ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу, умисно 26.04.2018 року у період часу з 13.00 години до 14.00 години знаходячись на території лісового насадження поблизу м. Олешки Херсонської області, придбав, шляхом привласнення знайденого, реактивну гранату, яку він носив при собі та в подальшому перевозив на автомобілі служби таксі марки «Skoda Octavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , яка згідно висновку вибухово технічної експертизи № 38-вт від 14.05.2018 року являється бойовим припасом військового призначення 73 мм, реактивною протитанковою гранатою РПГ-26 «Аглень», що виготовлена промисловим способом та придатна для використання за призначенням (вибуху), та яку у ОСОБА_7 було вилучено працівниками поліції при проведенні огляду місця події 26.04.2018 року в період часу з 20.00 до 20.15 години, за адресою: АДРЕСА_2 .
Вимоги апеляційних скарг
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Кримінальне провадження закрити, через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що злочином може визначатись діяння лише за наявності вини, а особа може визнаватись винною у вчиненні злочину за наявності у неї психічного ставлення до вчинюваного діяння та його наслідки (у формі умислу або необережності). Відсутність вини тягне за собою закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами. У формулюванні обвинувачення детально повинно бути розписано місце де конкретно було вчинено правопорушення, точний час, спосіб вчинення, а зокрема конкретні дії (бездіяльність) і як саме вони були вчинені обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Однак при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд у вироку не виклав конкретні дії обвинуваченого, не встановив, яким чином він опинився на території лісового насадження поблизу м. Олешки, яким саме чином він саме зв`язався зі службою таксі, як викликав водія таксі ОСОБА_10 з іншого населеного пункту, де саме була знайдена реактивна граната, у кого саме в період часу з 20 год. 00 до 20 години 15 хвилин 26.04.18 року у місті Нова Каховка Херсонської області вона була вилучена.
Суд вказав у вироку, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнавав своєї вини, змінював показання, однак в порушення вимог ст.349 КПК України головуюча у судовому засіданні, без попереднього узгодження з стороною захисту постійно змінювала порядок дослідження доказів в порушення вимог ст.351 КПК України, переходила до допиту обвинуваченого, тим самим фактично виконувала функцію сторони обвинувачення, при цьому, не надавала йому пропозицій щодо надання показань самостійно, що й привело до порушення процесуальних прав обвинуваченого, неточних та нетактовних висловлювань.
Суд не дав належної оцінки письмовій заяві ОСОБА_7 до правоохоронних органів від 26.04.2018 року про намір добровільно видати знайдений гранатомет, яку внаслідок юридичної необізнаності ОСОБА_7 не міг належним чином оформити, безпідставно не прийнявши цю заяву до уваги.
Суд побудував вирок на припущеннях, проігнорувавши доводи сторони захисту про недопустимість всіх у зібраних в справі доказів.
Вказує, що показання свідка ОСОБА_10 є непереконливими, суперечливими та неправдоподібними. Зокрема свідок показав, що як водій служби таксі приїхав за викликом ОСОБА_7 по трасі М-14, не доїжджаючи до м. Олешки до нього в таксі сів ОСОБА_7 з мішком, який поклав на заднє сидіння. Проте, під час його допиту в судовому засіданні свідок зазначив, що в службі таксі він не працює, лише підробляє, з якого номеру телефону його викликали він сказати не може, чому він погодився виїхати за пасажиром на значну відстань від місця Нова Каховка до лісу, ризикнувши своєю безпекою, та високою ймовірністю хибного виклику, пояснити не зміг. Також він не зазначав, що бачив як при огляді автомобіля працівники поліції вилучали у ОСОБА_7 мобільний телефон, з якого він телефонував свідку. Неправдивість свідчень ОСОБА_10 підтверджуються оглянутими відеозаписами протоколів огляду місця події, під час яких гранатомет був упакований (замотаний) в мішку, і розгледіти гранатомет ОСОБА_10 не мав можливості.
Суд безпідставно у вироку послався на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які зазначали про належність гранатомета ОСОБА_7 тільки зі слів самого ОСОБА_7 , однак показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими допустимими доказами.
Протоколи огляду місця події від 26.04.2018 року вважає недопустимими доказами, оскільки огляд автомобіля ОСОБА_10 в ході якого було виявлено та вилучено протитанкову гранату здійснено до внесення відомостей про злочин до ЄРДР без ухвали слідчого судді. Крім того, під час огляду місця події слідчий фактично здійснив допит ОСОБА_7 , однак права підозрюваного йому не роз`яснив, що тягне за собою недійсність вказаної слідчої дії як такої, що проведена з істотним порушенням прав та свобод підозрюваного. Крім того КПК України не передбачено під час одного огляду виявлення предметів злочину, а під час іншого огляду місця події того же предмету злочину його вилучення. Також з моменту виявлення бойового припасу, він перебував у володінні слідчого, тому цей час не має зараховуватись до часу вчинення злочину ОСОБА_7 .
Внаслідок того що, вилучений протитанковий гранатомет був виявлений та вилучений з порушенням вимог КПК України, висновок експерта №38-ВТ від 14.05.2018 року про визнання протитанкового гранатомета боєприпасам військового призначення, постанова про визнання бойового припасу речовим доказом є недопустимими доказами як похідні від протоколів огляду місця події.
Суд безпідставно відкинув доводи ОСОБА_7 про те, що вилучена граната йому була передана працівниками поліції, внаслідок існуючою між ними домовленості, оскільки постанова слідчого Державного бюро розслідувань про закриття кримінального провадження за цією заявою не спростовує вказаних доводів.
Всупереч вимогам ст. 376 КПК після проголошення вироку судом не було роз`яснено обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції, чим були порушені процесуальні права сторони захисту.
В апеляційній скарзі прокурор у провадженні ОСОБА_9 просив вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за частиною 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.В решті вирок залишити без змін.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від апеляційної скарги.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала заяву прокурора у провадженні про відмову від апеляційної скарги, апеляційну скаргу захисника просила відхилити, а вирок суду залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували проти відмови прокурора у провадженні від поданої ним апеляційної скарги, апеляційну скаргу захисника підтримали, просили вирок скасувати, та закрити кримінальне провадження з реабілітуючих підстав.
Обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду зазначив, що він знайшов гранатомет, а кримінальної відповідальності за присвоєння знахідки чинним законодавством України не передбачено. Більш того, він їхав на таксі ОСОБА_10 до м. Нова Каховка, щоб добровільно здати гранатомет працівникам поліції, однак водій таксі ОСОБА_10 випередив його, повідомивши поліцію про цей факт, тому автомобіль був зупинений працівниками поліції в м. Нова Каховка, на доїжджаючи до відділку поліції, а він не зміг довести свій намір про добровільну здачу бойового припасу поліції до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, оговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Щодо формулювання обвинувачення
Зі змісту вироку вбачається, що суд у його мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочинів, їх наслідки.
Доводи захисника про те, що при формулюванні обвинувачення судом не встановлено, який чином ОСОБА_7 опинився на території лісового насадження поблизу місця ОСОБА_15 , яким чином він зв`язався зі службою таксі, як викликав водія таксі ОСОБА_10 з іншого населеного пункту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не утворюють об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і можуть бути встановлені лише з показань обвинуваченого, однак ОСОБА_7 давав суперечливі та непослідовні показання про вказані обставини, тому достовірно встановити їх не виявилось можливим.
Натомість судом у вироку детально викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК, форми вини ОСОБА_7 ; частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Щодо достатності та допустимості доказів
В апеляційній скарзі сторона захисту, серед іншого, по суті не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, заперечує повноту судового розгляду, достовірність окремих доказів.
Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, що належать до предмета доказування, які підтверджено перевіреними під час судового розгляду доказами, оцінених у переважній більшості відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу, і вони в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі насамперед аналізу: протоколів огляду місця події від 26.04.2018 року, в ході яких у ОСОБА_7 виявлено та вилучено бойовий припас (а.п. 11-12,16-17), показань допитаних з дотриманням засади змагальності свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на підставі проведеної у справі та перевіреної у ході судового слідства вибухово-технічної експертизи (а.п. 28-32), роз`яснень судового експерта ОСОБА_16 , а також інших досліджених доказів, зміст яких детально відображено у вироку
З`ясувавши ставлення ОСОБА_7 до пред`явленого обвинувачення й перевіривши висунуті останнім на свій захист версії про непричетність до вчинення злочину, такі твердження суд вмотивовано спростував у вироку.
У своєму рішенні суд навів конкретні докази, які переконливо доводять справедливість засудження ОСОБА_7 .
Так, суд дав належу оцінку протоколам огляду місця події від 26.04.2018 року та відеозапису до них(а.п.11-12, 16-17), якими зафіксовано, що 26.04.2018 року в період часу з 16.30 до 17.00 години, у обочини проїзній частин по АДРЕСА_2 в автомобілі марки «Skoda Octavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1 , на задньому сидінні, виявлена ручна протитанкова граната (РПГ), яку згідно пояснень пасажира даного авто ОСОБА_7 він знайшов 26.04.2018 року близько 12.00 години на полігоні в Цюрупинському районі та хотів залишити собі тому віз в зазначеному автомобілі служби «таксі» до м. Нова Каховка, де проживає. На виявленому предметі мається маркування: «РПГ-26 254-6-90 ОКФОЛ 4В20 533-02-90 7/1 ТР ВА 3-90-К» та «002775»; має прицільний механізм та номер біля заглушки «6-90 СГ19 ВБ 8267», мається напис «направление стрельбы» та стрілка. В період часу з 20.00 до 20.25 години, за участю фахівця, вказана ручна граната була вилучена.
Результати огляду місця події узгоджуються з показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_10 про те, що він як водій «таксі» приїхав за викликом по трасі М-14 неподалік с. К.Лагері, не доїжджаючи до м. Олешки, де до нього в автомобіль сів пасажир ОСОБА_7 , який поклав на заднє сидіння автомобіля білий мішок, та повідомив, що його слід відвезти в м. Нова Каховка. По дорозі, через дзеркало заднього виду роздивився, що в мішку на задньому сидінні знаходиться гранатомет, який ОСОБА_7 пропонував у нього купити, але він під приводом придбання води, зупинився біля магазину, звідки повідомив поліцію про пасажира з РПГ, тому коли заїхали в м. Нова Каховка, їх автомобіль зупинили співробітники поліції, на запитання яких ОСОБА_7 повідомив, що РПГ належить йому, після чого гранатомет вилучили співробітники поліції, при обставинах, які фіксувалися на відео; а також показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були присутні при проведенні огляду.
Відповідно до висновку експерта № 38-ВТ від 14.05.2018 року (а.п.28-32), наданий на дослідження предмет, вилучений 26.04.2018 року в ході огляду місця події в салоні автомобіля марки «Skoda Octavia A5», д/н НОМЕР_1 , являється боєприпасом військового призначення 73 мм реактивною протитанковою гранатою РПГ-26 «АГЛЕНЬ» яка виготовлена промисловим способом та придатна для використання за призначенням (вибуху).
Обставини викладені в наведеному висновку експерта були підтверджені судовим експертом ОСОБА_17 під час судового слідства, який роз`яснив, що під час експертного експерименту (використання за призначенням), виконавцями експертного експерименту, реактивна протитанкова граната РПГ-26 «АГЛЕНЬ» була використана (знищена), про що зазначено у висновку та акті.
Посилання захисника на неправдивість свідчень ОСОБА_10 через те, що гранатомет був упакований (замотаний) в мішку, і розгледіти гранатомет ОСОБА_10 не мав можливості спростовуються змістом показань вказаного свідка, з яких вбачається, що ОСОБА_7 під час поїздки спілкувався з ним та пропонував купити в нього гранатомет, отже свідок був обізнаний про вміст пакунку від самого ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 не оспорює факту виклику ним таксі у вказаний в обвинувальному акті день і час, та у вказаному місці, як і поїздку на автомобілі ОСОБА_10 до м. Нова Каховка з бойовим припасом. Отже підстави для визнання показань свідка ОСОБА_10 неправдивими у колегії суддів відсутні.
Посилання захисника на недопустимість показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не ґрунтуються на вимогах КПК, оскільки свідки допитані судом з дотриманням ст. 352 КПК, про обставини, які стали їм відомі безпосередньо щодо вчиненого злочину в ході огляду місця події.
Ці показання узгоджуються між собою та з письмовими доказами, зібраними у проваджені.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника всі свідки допитані судом безпосередньо з дотриманням положень ст. 352 КПК, тому доводи захисту про обґрунтування вироку показаннями свідків, даними на стадії досудового розслідування є такими, що не відповідають дійсності.
Доводи захисника про незаконність та недопустимість, як доказів протоколів огляду місця події від 26.04.2018 року є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки під час огляду салону автомобіля слідчий діяв в межах наданих йому повноважень за добровільною згодою володільця автомобіля ОСОБА_10 (а.п. 10) та в передбачені законом строки відповідно до ч. 3 ст.233 КПК України звернувся до слідчого судді і отримав дозвіл на проведення такого огляду ( а.п.14-15), а тому згідно ст.237, 240 КПК України встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є допустимими й можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.
Наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи огляду від 26.04.2018 року відповідають вимогам кримінального процесуального закону, обставини їх складання та підписання були предметом перевірки судом першої інстанції, а учасники вказаної слідчої дії були допитані судом безпосередньо. Крім того зафіксовані у протоколі факти відповідають відеозапису вказаної слідчої дії. Той факт, що слідчий оформив результати огляду двома процесуальними документами: про виявлення та вилучення бойового припасу не свідчить п р ох недійсність, оскільки такий підхід не суперечить вимогам КПК.
При цьому, проведення огляду автомобіля ОСОБА_10 відбувалося до внесення відомостей в ЄРДР з урахуванням нагальності в розкритті злочину, про який щойно було повідомлено поліцію, що відповідає положенням ч. 3 ст. 214 та ст. 237 КПК України.
Посилання захисника на той факт, що при огляді місця події фактично відбувся допит підозрюваного ОСОБА_7 , якому не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 42 КПК, отже вказана дія проведена з істотним порушенням прав та свобод підозрюваного є неприйнятним, виходячи з наступного.
Зокрема з фактичних обставин справи вбачається, що автомобільОСОБА_10 , був оглянутий працівниками поліції у порядку, передбаченому ст. 237 КПК України за телефонним повідомленням ОСОБА_10 про те, що його пасажир ОСОБА_7 перевозить гранатомет.
Під час огляду ОСОБА_7 на пропозицію працівників поліції добровільно видав наявний при ньому предмет, який був вилучений у встановленому законом порядку, пояснивши обставини та мету його придбання, при цьому працівниками поліції не затримувався та не допитувався, що підтверджено показаннями як самого обвинуваченого, так і допитаних судом свідків, отже статусу підозрюваного на момент огляду ОСОБА_7 не набув. За таких обставин, підстави вважати, що огляд автомобіля було проведено з порушенням конституційних прав ОСОБА_7 , у колегії суддів відсутні.
Суд слушно зауважив, що під час огляду місця події ОСОБА_7 пояснюючи обставини, за яких придбав гранату, заначив, що знайшов його на полігоні 26.04.2018 року близько 12.00 години в Цюрупинському районі та хотів залишити собі, тому віз в зазначеному автомобілі до м. Нова Каховка, де проживає.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд не поклав ці пояснення в основу обвинувального вироку в розумінні ст.ст. 84, 95 КПК України, однак звернув увагу, що протягом усього перебігу провадження ОСОБА_7 висував різні версії розвитку події злочину, що додатково свідчить про неправдивість його показань, даних в судовому засіданні про непричетність до вчинення злочин. Цим також спростовуються апеляційні доводи захисника про те, що позиція ОСОБА_7 завжди була послідовною.
При цьому, суд належним чином перевірив інші версії обвинуваченого, висунуті в суді зокрема про те, що знайдений гранатомет він мав на меті здати до поліції, для чого їхав до м. Нова Каховка на автомобілі служби «таксі», та обґрунтовано оцінив його критично.
Колегія суддів відхиляє аналогічні твердження апеляційної скарги захисника, оскільки поведінка ОСОБА_7 протягом усього перебігу кримінального провадження, який неодноразово змінював свої показання, спростовує бажання останнього добровільно видати бойовий припас і навпаки свідчить про прагнення у будь-який спосіб уникнути відповідальності.
Суд належним чином перевірив й версію обвинуваченого про те, що вилучена у нього граната була йому незаконно передана співробітниками поліції, які застосовували до нього незаконні методи ведення слідства, і встановив, що вони спростовуються результатами проведеної Державним бюро розслідувань перевірки вказаних фактів, які не знайшли свого підтвердження і відображені у постанові про закриття кримінального провадження від 30 липня 2019 року.
В ході вивчення матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів, як і не встановлено підстав для визнання доказів недопустимими, а тому протилежні доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів вважає необґрунтованими.
Оцінивши зібрані у справі докази у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання обвинуваченого ОСОБА_7 про невинуватість у вчиненні злочину і розцінив їх як спосіб уникнути відповідальності.
Доводи захисту про істотне порушення судом вимог КПК через упередженість суду щодо обвинуваченого протягом усього перебігу судового провадження, є голослівними.
Зокрема відповідно до ст.349, 351 КПК обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду після з`ясування позицій сторін і в разі необхідності можуть бути змінені. Крім того, головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення та доповнення його відповідей.
Виходячи з наведених норм КПК посилання захисника в апеляційній скарзі на той факт, що суд незаконно ставив обвинуваченому запитання з приводу порядку дослідження доказів та його позиції по суті обвинувачення, тим самим проявивши упередженість, є безпідставним.
Той факт, що суд після проголошення вироку не роз`яснив ОСОБА_7 права на помилування та права бути присутнім в суді апеляційної інстанції в разі оскарження вироку в апеляційному порядку не є передбаченою законом підставою для скасування вироку із закриттям кримінального провадження, як про це просить захисник, тому відповідні доводи апеляційний суд вважає неприйнятними. Обвинувачений реалізував своє право на оскарження судового рішення був присутнім в суді апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду вироку.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким; відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини у сфері незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, та знов вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про його суспільну небезпеку, за місцем проживання характеризується задовільно, вину не визнав та у вчиненому не розкаявся, перешкоджав кримінальному провадженню різними способами, врахував його вік та стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, оскільки його виправлення не можливе без відбуття покарання.
З цим висновком погоджується й колегія суддів.
Прокурор у провадженні ОСОБА_9 до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги про необхідність посилення ОСОБА_7 покарання до 6 років позбавлення волі, тому в порядку ст. 403 КПК апеляційне провадження, відкрите Херсонським апеляційним судом 05.10.2020 року за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.
Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст.403, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 закрити в зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 01.06.2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після оголошення.

Судді: три підписи