пр. № 1-кп/759/1809/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0004249 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, із середньою освітою, який одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 08.11.2020 приблизно о 19 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання саме цих суспільно небезпечних наслідків здійснив дзвінок з власного мобільного телефону марки «LENOVO» IMEI НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку « lifecell» № НОМЕР_3 на спецлінію «102» ГУНП у м. Києві та здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, що привело до дезорганізації функціонування та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

14.12.2020 між прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0004249, та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою прокурор та обвинувачений за участю захисника дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 259 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі строком на три роки із звільненням останнього на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробовуванням, іспитовим строком на два роки, згоди сторін на його призначення, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, та наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Думку обвинуваченого підтримав його захисник ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелю людей чи іншими тяжкими наслідками, а тому ці його дії за ч. 1 ст. 259 КК України кваліфіковано вірно, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 14.12.2020 про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.12.2020 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного звязку «Lifecell», який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, повернути ОСОБА_3 за належністю; електронний носій DVD-R диск з відеозаписом проведення огляду місця події, електронний носій DVD-R диск з аудіо записом повідомлення про замінування приміщення, електронний носій СD-R диск з документами отриманими під час тимчасового доступу, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_6