Провадження № 11-сс/811/955/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000150 від 27 липня 2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000150 від 27 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з оскаржуваною ухвалою не погоджується, оскільки така є упередженою та невмотивованою, постановленою без проведення повного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Вказує, що у мотивувальній частині постанови слідчого надано інформацію про хід справи і дані про те, хто чим займався, однак невідомо, що саме було досліджено.

Також слідчим не виконано ухвали суду від 19 вересня 2020 року. Так, слідчим проведено допит осіб, на яких вказувала особа, що звернулася зі скаргою, однак з допиту свідків-злочинців нічого не встановлено.

Крім того, посилається на те, що слідчий суддя ОСОБА_1 , на його думку, упереджено захищав слідчого ТУ ДБР ОСОБА_7 , та в подальшому виніс незаконну та немотивовану ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження №0000150, колегія суддів вважає, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, прокуратурою Тернопільської області 27 липня 2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 липня 2018 року, розпочато кримінальне провадження №0000150 за фактом винесення суддею Бережанського районного суду ОСОБА_8 незаконної ухвали суду від 8 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

29 жовтня 2019 року прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000150 за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Львові.

Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 17 грудня 2019 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 27 липня 2018 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Під час досудового розслідування, проведеного за заявою ОСОБА_6 про злочин, слідчий встановив відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки ним не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях судді Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Зокрема, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, полягає у постановленні суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення, тобто такого, в якому висновки суду завідомо суперечать установленим фактичним обставинам справи або завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, або яке свідомо постановлено з грубим порушенням норм процесуального права.

Аналізуючи суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слід звернути увагу, що така характеризується виключно прямим умислом з обов`язковою наявністю мотиву, оскільки особа усвідомлює, що постановляє завідомо неправосудний акт, керуючись при цьому будь-яким мотивами, за винятком корисливих або інших особистих інтересів (ч. 2ст. 375 КК України).

Обов`язковою ознакою неправосудності судового рішення в контексті ст. 375 КК України є його завідомість, що вказує на те, що суддя не помиляється, а усвідомлює незаконність, необґрунтованість рішення по справі.

Саме завідомість у поєднанні із неправосудністю дає можливість розмежувати право судді на вирішення справи на власний розсуд відповідно до вимог закону, право на суддівську помилку, та кримінальну відповідальність за постановлення завідомо неправосудного рішення.

З матеріалів кримінального провадження № 0000150 вбачається, що під час досудового розслідування слідчим постановою від 15 листопада 2019 року відмовлено у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні, проведено допит свідка ОСОБА_8 , здійснювався виклик для допиту в якості свідка ОСОБА_6 , однак такий не з`явився, давалось доручення про проведення слідчих дій, зокрема провести допит в якості свідка ОСОБА_6 , однак таке виконане не було у зв`язку з відсутністю по місцю проживання ОСОБА_6 і не здійснення останнім відповідей на неодноразові телефонні дзвінки.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000150 від 27 липня 2018 року вбачається, що 22 лютого 2019 року слідчим СУ ГУ НП у Тернопільській області було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Зазначена постанова ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня року скасована, зі змісту такої вбачається, що, на думку слідчого судді, рекомендовано провести належний допит ОСОБА_6 , а також вирішити питання про отримання тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження, у якому ОСОБА_6 заявив відвід суддів Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_10 , з метою вивчення підстав для відводу та надати їм правову оцінку.

З наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_7 , на виконання вимог ухвали слідчого судді від 22 лютого 2019 року, надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, зокрема: доручити підпорядкованим співробітникам вручити постанову про відмову у визнанні потерпілим та допитати в якості свідка ОСОБА_6 .

Встановлено, що свідок ОСОБА_6 в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000150 від 27 липня 2018 року, жодного разу на допит до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, не з`явився, хоча викликався для допиту 2 грудня 2019 року та 3 грудня 2019 року, що стверджується наявними у матеріалах кримінального провадження рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.48, 49). Також останній відмовився від допиту у якості свідка працівниками Тернопільського управління ДВБ НП України, проведення якого було доручено вказаному оперативному підрозділу.

Крім того, слідчим проведено допит судді Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_8 , в ході якого встановлено обставини винесення ним ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід слідчого судді ОСОБА_10 від перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у кримінальному провадженні за №0000016 від 6 вересня 2017 року, передбаченого за ознаками ст. 384-1 КК України.

Після проведення необхідних слідчих дій, слідчий встановив відсутність у діях судді Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а саме: у ході досудового розслідування не здобуто доказів ухвалення суддею завідомо неправосудного рішення.

З огляду на наведене, висновок слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

При закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення процесуальних дій. Слідчий вірно оцінив отримані відомості у їх комплексі, прийняв до уваги вичерпні можливості досудового розслідування та дійшов правильного висновку про те, що в діях судді Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження.

При цьому посилання апелянта про те, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2019 року, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки слідчий, відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та вправі сам обирати спосіб проведення досудового розслідування, визначати, які слідчі (розшукові) дії необхідно проводити для з`ясування тих чи інших обставин.

Крім того, слідчим та слідчим суддею вірно констатовано, що незгода із судовим рішенням не може бути підставою для кримінального переслідування судді, який його ухвалив. В разі незгоди із судовим рішенням особа вправі оскаржити його в порядку та спосіб, передбачений законом, й звернення про вчинення кримінального правопорушення суддею у зв`язку з ухваленням ним судового рішення є втручанням у діяльність суду та способом впливу на суд, що порушує гарантований Конституцією України принцип незалежності суддів.

Стосовно посилання апелянта на те, що слідчий суддя ОСОБА_1 проявляв неупередженість, то ОСОБА_6 скористався своїм правом на відвід даного судді, однак таке було вирішено у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд оцінює критично зважаючи на те, що вони випливають лише з особистої суб`єктивної оцінки відповідних обставин заявника, що є зацікавленою особою, та не дають підстав для висновку про необґрунтованість оскаржуваних рішень слідчого та слідчого судді.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4