Справа № 201/8053/20
Провадження № - 1кп/201/1426/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001398 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30.06.2020 о 12 годині 39 хвилин ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, направлений на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, знаходячись в приміщенні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, шо розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, згідно ст. 383 КК України, розуміючи неправдивий характер свого повідомлення та бажаючи, щоб воно стало предметом розгляду органу досудового розслідування, діючи умисно, надав черговому оперуповноваженому СКП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про що оперуповноваженим був складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_3 , зазначив, що в період часу з квітня 2016 року по теперішній час невідома особа за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 23, самоправно заволоділа транспортним засобом Москвич 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , коричневого кольору, який належав його батькові ОСОБА_5 .
Далі, будучи належним чином ознайомленим із положенням ст. 383 КК України щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, продовжуючи свої неправомірні дії спрямовані на завідомо неправдиве повідомлення про злочин, ОСОБА_3 підписав протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
Вказану заяву ОСОБА_3 відповідно до Наказу МВС України від 06.11.2015 № 1377 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події» зареєстровано у Журналі єдиною обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області № 22610 від 30.06.2020.
У подальшому слідчим відділенням Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за вказаним у заяві ОСОБА_3 фактом про незаконне заволодіння транспортним засобом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001370 від 01.07.2020, внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та почато досудове розслідування.
Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001370 від 01.07.2020 встановлено, що ОСОБА_3 , у період часу з вересня 2015 року по травень 2016 року передав в користування транспортний засіб Москвич 2141, д.н.з НОМЕР_1 коричневого кольору ОСОБА_6 за грошову суму у розмірі 9700 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 383 КК України, а саме, завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинений злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, надав пояснення, які підтверджують фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, а саме про те, що він в 2015-2016 році продав без переоформлення документів належний його батькові автомобіль Москвич. В 2020 році на адресу його реєстрації почали надходити повідомлення про накладення штрафів за порушення ПДР, вчинені на цьому автомобілі. Обвинувачений намагався знайти покупців, але безуспішно, а тому написав заяву про вчинення злочину за обставин які вказані в обвинувальному акті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинений злочин.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарань не здатні забезпечити свою виховну функцію, а саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставинам, даним про особу обвинуваченого та встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік .

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1