Справа № 357/9643/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4

про незаконне затримання та тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_3 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:
28.09.2020 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява захисника ОСОБА_3 про незаконне затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 .
Заява вмотивована тим, що аналіз змісту підстав, передбачених п. п. 1-2 ч. 1 ст. 208 КПК України, у розрізі з обставинами затримання та обставинами повідомлення про підозру, вказують на незаконне затримання ОСОБА_4 26 вересня 2020 року о 10 год. 12 хв.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 вимоги заяви підтримав з викладених у ній підстав та зазначив, що підзахисний був незаконно затриманий, оскільки підстави затримання наведені у протоколі затримання особі не відповідають дійсності.

ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що погоджується з доводами свого адвоката. Вважає, що його затримали незаконно, оскільки до слідчого його ніхто не викликав, а затримання відбулося на роботі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пославшись на її необґрунтованість та безпідставність. Вказав на законність затримання підозрюваного. Також повідомив, що на даний час слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників процесу, оглянувши та дослідивши надані матеріали, дійшов наступного висновку.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, 22 вересня 2020 року приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживав ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . З метою реалізації свого умислу, спрямованого на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, а також передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_6 підвівся та сів на диван, який розташований в кімнаті вказаної квартири та до нього знову підійшов ОСОБА_4 , повалив з дивану на підлогу кімнати та наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в праву частину обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено наступні тілесні ушкодження: субдуральна гематома справа і зліва зі здавленням головного мозку, внутрішньочерепна травма, від яких останній помер.

Відомості за даному факту 24.09.2020 року було внесено до ЄРДР за № 0003229 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 26.09.2020 року ОСОБА_4 затримано 26.09.2020 року о 10 год. 12 хв. Підставами затримання зазначено:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

27.09.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно до ч. 4 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання незаконного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за доведеності такого тримання.

Відповідно до статей 42, 208 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст. 208 КПК України передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Аналіз наведених норм, свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Як вбачається зі змісту наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 був затриманий на підставі «безпосередньо після вчинення злочину». На думку слідчого судді таке формулювання відповідає припису п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки слідчий відповідно до вимог ч. 5 ст. 208 КПК України не повинен в протоколі затримання детально описувати обставини та факти на підставі яких слідчий зробив висновок про причетність конкретної особи до вчинення злочину, оскільки такі обставини викладаються в повідомленні про підозру. В той же час, КПК України не містить деталізації поняття «безпосередньо», відтак, відсутні правові підстави вважати затримання особи не безпосередньо в момент вчинення злочину, а пізніше, завідомо незаконним. В даному випадку, безпосередність випливає із комплексу оперативно-розшукових дій, які дозволили органу слідства встановити осіб причетних до вчинення злочину, а також відповідні адреси можливих злочинців, відтак на момент затримання ОСОБА_7 , на думку слідчого судді, дозволяв слідчому застосувати п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України для затримання підозрюваної особи.

Слід зазначити, що з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.09.2020 року, дотримані вимоги, передбачені ч. 5 ст. 208 КПК України.

В подальшому ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру та направлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до компетентного суду, граничний строк тримання під вартою без ухвали слідчого судді не сплив, відсутні зволікання у доставлені особи до суду.

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_7 слідчим суддею не встановлено.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Керуючись ст. ст. 206, 208, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про незаконне затримання та тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1