У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4819/17

№ 1-кп/183/248/20

15 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000013 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого базову середню освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив :

26 квітня 2017 року в денний час ОСОБА_3 маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний злочинний намір, в цей же день, тобто, 26 квітня 2017 року близько 15.00 годин, домовившись між собою, взявши заборонене знаряддя лову - дві жилкові рибальські сітки та надувний рибальський човен з двома веслами, вони прибули на берег р. Самара, Дніпровського водосховища (водойми загального користування) біля селища Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області.

Продовжуючи реалізувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заздалегідь заготовленого та принесеного з собою забороненого знаряддя лову - двох жилкових рибальських сіток ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, між собою, у той же день, тобто 26.04.2017 року, близько 20.00 годин, в період заборони лову риби, передбаченого Наказом №10 Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року «Про встановлення весняно - літньої заборони лову риби у рибогосподарських водних об`єктах, підконтрольних Управлінню Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області», ст.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом №19 Державного Комітету Рибного господарства України від 15 лютого 1999 року, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, в період весняно-літньої заборони лову риби за допомогою гумового рибальського човна з двома веслами вийшли на воду р. Самара, Дніпровського водосховища (водойми загального користування) біля селища Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, де відійшовши від берегу на деяку відстань незаконно встановили у воді р. Самара, Дніпровського водосховища (водойми загального користування) біля селище Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме: дві жилкові рибальські сітки, розмірами кожна - вічко 50x50 мм, висотою 120 см, довжиною 60 м, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стали чекати у вказаному місці на березі р. Самара.

В той же день 26.04.2017 року, близько о 23.00 годин, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знаходячись у вказаному місті знову за допомогою гумового рибальського човна з двома веслами вийшли на воду р. Самара Дніпровського водосховища (водойми загального користування) біля селище Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, зняли раніше встановлені ними дві жилкові рибальські сітки, розмірами кожна - вічко 50x50 мм, висотою 120 см, довжиною 60 м, в яких вже знаходились водні живі біоресурси, а саме: карась - в кількості 223 одиниці, сазан - в кількості 1 одиниця.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, вилученні з природного середовища - р. Самара, Дніпровського водосховища (водойми загального користування) риби, тобто водних живих біоресурсів, ОСОБА_3 порушено вимоги чинного законодавства України, а саме: Наказу №10 Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року «Про встановлення весняно-літньої заборони лову риби у рибогосподарських водних об`єктах, підконтрольних Управлінню Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області», та ст.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом №19 Державного Комітету Рибного господарства України від 15 лютого 1999 року.

Відповідно додатка №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209, та розрахунку суми збитків, що підтверджений висновком судово-економічної експертизи №2068/2069-17 від 19.05.2017 року Державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Дніпровський рибоохоронний патруль своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв істотну шкоду, розмір якої складає 4097 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України та закриття щодо нього кримінального провадження, так як з дня вчинення подій, пройшло три роки.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого, вказавши, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 висказався за задоволення клопотання обвинуваченого, так як з моменту вчинення злочину пройшов строк давності притягнення до відповідальності, тому є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вислухавши клопотання обвинуваченого, думку учасників процесу, дослідивши підстави щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення початок якого відбувся 26 квітня 2017 р. і на сьогоднішній день з моменту вчинення злочину пройшло більше трьох років.

Оскільки ніхто з учасників судового розгляду не надав суду будь яких доказів, документів, які б давали суду підстави встановити переривання перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд вважає, що відповідно до вимого ст. 44, ст. 49 КК України суд, зобов`язаний прийняти процесуальне рішення виходячи з доводів сторін та наданих ними доказів, які суд може безпосередньо дослідити під час судового розгляду.

При цьому суд виходить з необхідності дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема вимог ч. 1 ст. 22 КПК України відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Ч. 6 вказаної статті вимагає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Ч. 3 вимагає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином суд позбавлений законного права та обов`язку виходити за межі розгляду заявленого стороною клопотання, яке він підтверджує або спростовує наявними доказами, виходячи зі своєї правової позиції та наявних повноважень у учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим , або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких-особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної силиминули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкою чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, гідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадку, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачений ч. 1 ст. 249 КК України (в редакції КК України станом на день вчинення злочину) відносяться до категорії невеликої тяжкості, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин, встановлено ч. 1 ст. 49 КК України -три роки, який на сьогоднішній день закінчився, так як час вчинення злочину 26 квітня 2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що на момент винесення ухвали минули передбачені вищезазначеним законом строки, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. При ньому суд вважає, що процесуально-правовою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення і воно є обов`язковим, за винятком випадків, спеціально передбачених у законі. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому відповідно до ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі. Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження з цієї підстави.

Таким чином судом встановлено законні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 376 КПК України, суд,

постановив:

звільнити обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 249КК України ОСОБА_3 кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 249 КК Українизакритиу зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1