Провадження №1-кс/554/680/2021
У Х В А Л А
Іменем України

03 лютого 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000299 від 06.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на предмети (речі), що були вилучені 07.12.2020 безпосередньо під час проведення обшуку в службовому приміщенні, яким користується майор ОСОБА_4 , а саме робочому кабінеті, який знаходиться на другому поверсі будівлі штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав, прохав його задовольнити.

Захисник та підозрюваний, власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя проводить судове засідання у відсутність нез`явившихся учасників процесу.

Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000299 від 06.11.2020, за фактом вимагання, першим заступником командира начальником штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_4 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень від військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 НГУ солдата ОСОБА_5 за невчинення дій щодо повідомлення командування частини та правоохоронних органів про факт можливого придбання наркотичних засобів солдатом ОСОБА_5 та солдатом ОСОБА_6 , з метою їх подальшого вживання, тобто за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення стало повідомлення про факт виявлення кримінального правопорушення, яке надійшло на адресу Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України з 5 Управління Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Відповідно до вищезазначеного повідомлення встановлено причетну особу до вчинення кримінального правопорушення, а саме це ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Ківшорівка Куп`янського району Харківської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 перебуває на посаді першого заступника командира начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ у військовому званні майор.

Допитаний в якості свідка солдат ОСОБА_5 надав наступні покази, а саме 13.06.2019 його було призвано на строкову військову службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ.

В подальшому, під час проходження військової служби, 13.06.2020 солдат ОСОБА_5 перебуваючи у кімнаті канцелярії 2 стрілецької роти разом із іншими військовослужбовцями помітив, як до вказаної кімнати зайшов майор ОСОБА_4 та останній наказав солдату ОСОБА_5 надати для огляду його власний мобільний телефон на що останній виконуючи наказ передав свій мобільний телефон майору ОСОБА_4 .

Тоді ж, майор ОСОБА_4 почав перевіряти особисті переписки солдата ОСОБА_5 , які знаходилися в мобільному телефоні, після чого почав проводити особистий обшук солдата ОСОБА_5 , далі майор ОСОБА_4 пред`явив солдату ОСОБА_5 його мобільний телефон на екрані якого малася переписка солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_7 , в свою чергу майор ОСОБА_4 повідомив солдата ОСОБА_5 , що він вбачає із вказаної переписки їх спілкування щодо придбання, з метою подальшого вживання наркотичних засобів.

Після пред`явлення солдату ОСОБА_5 його переписки із солдатом ОСОБА_6 , майор ОСОБА_4 наказав солдату ОСОБА_5 пройти до його кабінету, на що останній виконуючи наказ виконав його.

Того ж дня, під час перебування в кабінеті майора ОСОБА_4 , останній наказав солдату ОСОБА_5 та солдату ОСОБА_8 написати на його ім`я письмові пояснення з приводу їх особистої переписки із тексту якої він вбачає те, що останні мали на меті придбати та після чого вжити наркотичні засоби.

Після того, як солдат ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_9 написали письмове пояснення, майор ОСОБА_4 наказав солдату ОСОБА_8 вийти з кабінету, та тоді ж майор ОСОБА_4 почав погрожувати солдату ОСОБА_5 притягненням до адміністративної або кримінальної відповідальності за фактом можливого придбання та вживання наркотичних засобів, при цьому він же повідомив, що по вказаному факту доповість командиру військової частини та скерує повідомлення до Військової прокуратури для вжиття заходів по вказаному факту, в свою чергу солдат ОСОБА_5 не розуміючи юридичних наслідків погроз майора ОСОБА_4 з приводу його повідомлення про вказаний факт до правоохоронних органів та вищому командуванню, почав побоюватися будь-якого покарання.

Однак, тоді ж, майор ОСОБА_4 маючи на меті вимагання та одержання неправомірної вигоди від солдата ОСОБА_5 , висунув останньому вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 10 000 гривень за не вчинення дій щодо повідомлення командування частини та правоохоронних органів про факт можливого придбання наркотичних засобів солдатом ОСОБА_5 та солдатом ОСОБА_6 , з метою їх подальшого вживання.

При цьому, майор ОСОБА_4 зазначив солдату ОСОБА_5 спосіб одержання ним неправомірної вигоди у вигляді коштів у сумі 10 000 гривень, а саме солдат ОСОБА_5 повинен перевести (перерахувати) на віртуальний рахунок, який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в мобільному додатку «Pari Match» (міжнародна букмекерська компанія) шляхом переведення грошових коштів з банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_5 на вказаний віртуальний рахунок мобільного додатку, який встановлений в мобільному телефоні марки Iphone, яким користується ОСОБА_4 .

23.11.2020 майор ОСОБА_4 додатково повідомив солдата ОСОБА_5 , що мобільний телефон, який належить останньому, буде залишений у нього, ОСОБА_4 , в якості додаткової сплати за не вчинення дій щодо повідомлення командування частини та правоохоронних органів про факт можливого придбання наркотичних засобів солдатом ОСОБА_5 та солдатом ОСОБА_6 , з метою їх подальшого вживання.

07.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави (провадження № 1-кс/554/15851/2020), було проведено обшук в службовому приміщенні, яким користується майор ОСОБА_4 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речей та документів.

Під час обшуку, було вилучено иобільний телефон білого кольору марки «Samsung» з IMEІ НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; флеш носій чорного кольору з назвою «Smartbuy»; флеш носій червоного кольору з назвою «TakeMS»; банківська картка «ПриватБанк» з № НОМЕР_4 .
Орган досудового розслідування вважає, що мобільний телефон марки «Samsung» з IMEІ НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , а також банківська картка «ПриватБанк» з № НОМЕР_4 відповідають вимогам п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон використовувався для одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5 000 гривень від військовослужбовця солдата ОСОБА_5 шляхом поповнення останнім віртуального рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_4 в мобільному додатку «Pari Match» (міжнародна букмекерська компанія), в свою чергу банківська картка могла використовуватися ОСОБА_4 для подальшого її поповнення шляхом списання грошових коштів з вказаного мобільного додатку та в подальшому ОСОБА_4 міг безперешкодно знімати готівкові кошти у будь-якому банкоматі, тобто тим самим ОСОБА_4 було створено механізм, який забезпечував йому одержання неправомірної вигоди та в подальшому розпорядження нею на власний розсуд.
Окрім того, вказаний мобільний телефон разом із флеш носіями та банківською карткою може містити відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення в якому він підозрюється.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучені під час обшуку службового приміщення, яким користується майор ОСОБА_4 матеріальні об`єкти є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні, а саме, що вилучені речі могли використовуватися з метою незаконних дій. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що вказані речі, що були вилучені під час обшуку, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть слугувати доказом обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що мобільний телефон може містити інформацію про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, належне ОСОБА_4 , суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Розглянувши необхідність та пропорційність втручання, слідчий суддя приходить до висновку про потребу органу досудового розслідування з метою збереження речових доказів, недопущення знищення інформації, яка може міститься на вилученому мобільному телефоні, обмежити право власника на розпорядження та використання вказаним матеріальним об`єктом.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку, проведеного 07.12.2020 в службовому приміщенні, яким користується майор ОСОБА_4 , а саме робочому кабінеті, який знаходиться на другому поверсі будівлі штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-Мобільний телефон білого кольору марки «Samsung» з IMEІ НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;
-Флеш носій чорного кольору з назвою «Smartbuy»;
-Флеш носій червоного кольору з назвою «TakeMS»;
-Банківська картка «ПриватБанк» з № НОМЕР_4
Місцем зберігання майна визначити Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 37.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власник майна, котрий був відсутній у судовому засіданні має право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1