Провадження № 1-кс/205/1675/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (м. Дніпро), громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи недієздатних осіб не маючого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: -

- 24 липня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3, ст. 185, ст. 76 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки;

- 22 червня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України, з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано 6 місяців до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2015 року, до 5 років позбавлення волі;

- 01 жовтня 2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 391 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 22 червня 2016 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до позбавлення волі строком на 2 роки;

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002160 від 22 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці, дату та час вступив у попередню змову із ОСОБА_7 , спрямовану на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, а саме до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_8 . Реалізуючи умови попередньої домовленості, спрямованої на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), діючи узгоджено, за попередньою змовою, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, 21 грудня 2020 року приблизно о 22 годині 10 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) згідно умов попередньої змови, ОСОБА_7 стояв поблизу будинку № 17, за вищевказаною адресою, та спостерігав щоб дії ОСОБА_6 не були помічені оточуючими, який в цей момент, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, за допомогою не встановленого предмету відтиснув вікно та проник до квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку, яка належить ОСОБА_8 . Продовжуючи кримінально-протиправну діяльність, знаходячись у вказаному місці та час, ОСОБА_6 почав обшукувати квартиру з митою встановлення об`єкту свого злочинного посягання. ОСОБА_6 побачив на підлозі електролобзик марки «HERZ» модель «HZ-104» вартістю 800 грн. який належить ОСОБА_8 . В той же час, ОСОБА_6 визначив його як об`єкт свого посягання, після чого взяв його та передав через вікно ОСОБА_7 , який в свою чергу відніс його та заховав біля будинку. Надалі, ОСОБА_6 повернувся до пошуку інших об`єктів для свого посягання однак, дії останнього під час вчинення крадіжки на території даної квартири, були викриті третьою особою ОСОБА_9 , яка внаслідок даного викриття протиправних дій викликала співробітників поліції, про що не знали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Того ж дня, близько 22 годин 20 хвилин, до будинку АДРЕСА_4 , під`їхав екіпаж патрульної поліції, в цей час, перебуваючи біля вказаного будинку ОСОБА_7 побачив їх, внаслідок чого утік, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, було кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

22 грудня 2020 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави, викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечували з мотивів не доведеності прокурором відповідних ризиків поведінки підозрюваного, посилаючись на те, що на вчинення протиправних дій підозрюваного підштовхнуло безгрошів`я. Просили суд обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, прокурора, дослідивши клопотання і матеріали наглядового провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором в обґрунтування підозри подані такі докази: заява ОСОБА_8 від 21 грудня 2020 року; протокол огляду місця події від 22 грудня 2020 року; протокол огляду місця події від 22 грудня 2020 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22 грудня 2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22 грудня 2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22 грудня 2020 року; рапорт поліцейського взводу № 1 роти ТОР УПП від 22 грудня 2020 року; протокол огляду місця події від 22 грудня 2020 року; протокол затримання особи ОСОБА_6 від 22 грудня 2020 року; протокол затримання особи ОСОБА_7 від 22 грудня 2020 року; повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 22 грудня 2020 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22 грудня 2020 року; повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 22 грудня 2020 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 22 грудня 2020 року.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

На думку слідчого судді, вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризику щодо вчинення інших кримінальних правопорушень), оскільки ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, офіційного і постійного місця роботи, раніше засуджений за аналогічні злочини, тому наявний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від слідства або вчинити новий умисний злочин, у тому числі, корисливий.

Також слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризику щодо вчинення інших кримінальних правопорушень), оскільки підозрюваний є особою раніше засудженою за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, вчинив новий умисний злочин, не має постійного офіційного джерела доходу, а отже, наявний ризик того, що підозрюваний може вчинити новий умисний злочин, у тому числі, корисливий.

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, репутацію, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному правопорушенні. Вищевказані обставини у повній мірі вказують саме на відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що підозрюваний не буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або не буде чинити незаконний вплив на потерпілого, свідка.

Обґрунтовуючи наявність такого ризику, слідчий суддя також враховує у своїй сукупності дані про особу підозрюваного, зокрема, те що він, будучи раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним заволодінням майна, вчинив аналогічний злочин. Також слідчий суддя бере до уваги конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, репутацію, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному правопорушенні. Вищевказані обставини у повній мірі вказують саме на відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що підозрюваний знову не вчинить інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку сукупність вищеназваних ризиків та обґрунтованість доводів щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаному ризику протиправної поведінки підозрюваного.
Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність вищевказаного ризику та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.
Крім того, на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не повноважний оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Таким чином, суд вважає причетність підозрюваної особи до вчинення вказаному кримінальних правопорушень достатньо вірогідною, що обумовлює законодавче передбачену можливість застосування обмежувального заходу.

Також слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості у підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити новий умисний злочин, у тому числі, корисливий.

Обґрунтовуючи наявність вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує у своїй сукупності дані про особу підозрюваного, його репутацію, соціальні зв`язки, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаних правопорушеннях.

Відповідно до 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити новий умисний злочин, у тому числі, корисливий. Таким чином, не можна ототожнювати мету запобіжного заходу, який застосовується до особи, із покаранням за вчинення злочину, якщо вина підозрюваного у скоєнні останнього буде доведена у передбаченому законом порядку.

Обґрунтовуючи наявність вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує у своїй сукупності дані про особу підозрюваного, його репутацію, соціальні зв`язки, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаних правопорушеннях.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те що, запобіжний захід у вигляді застави у цьому провадженні йому раніше не обирався і не був порушений, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні підстави, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, а також те, що він раніше засуджений за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, офіційно не працює, суд приходить до переконання за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 42 040 гривням 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 22 години 20 хвилин 19 лютого 2021 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу визначити у розмірі, що становить 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривням 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1