Справа № 645/4188/20
Провадження № 1-кп/645/711/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Кулиничі Харківського р-ну Харківської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого вантажником ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
20 березня 2020 року, точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , куди був запрошений власником будинку ОСОБА_5 для виконання підсобних ландшафтних робіт, побачив як ОСОБА_5 дістає з тумбочки у кімнаті два гаманці. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що власник будинку ОСОБА_5 вийшов з кімнати та нікого поруч не має, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом вільного доступу забрав з двох гаманців, які лежали у вищевказаній тумбочці грошові кошти на загальну суму 9200 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння правопорушення з викраденими грошовими коштами зник, обернувши їх на власну користь та розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та докази, викладені в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного правопорушення, як викладено вище.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпілий, який надав до суду заяву, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненному.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, працює вантажником ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність у потерпілого претензій матеріального та морального характеру, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Визначаючи розмір покарання у вигляді штрафу, суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а також те, що кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 20.03.2020 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким посилено санкцію ч. 1 ст. 185 КК України в частині розміру штрафу.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 2 ст. 4 КК України, суд визначає суму штрафу з розміру, визначеного у санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції станом на час вчинення діяння.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Речовий доказ грошову українську купюру номіналом 1000 грн. серії АБ 5481979 передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим останньому.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком суду законної сили - немає.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1