ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/538/21 Справа № 205/3123/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 21.01.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.391 КК України до позбавлення волі строком 1 рік та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000808,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком, частково, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2020 року та, з урахуванням положень ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 21.03.2020 року, близько 01 годин 30 хвилин (більш точний час не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де розташований Катеринославський Палац праці (Палац Ілліча), під стіною на ґрунті побачив металеву коробку, піднявши та оглянувши її, ОСОБА_5 виявив в ній: одну пластикову пробірку, заповнену рідиною коричневого кольору, яку останній ідентифікував як наркотичний засіб - «опій ацетильований» та один сліп пакет з кристалічною речовиною, яку ОСОБА_5 ідентифікував як психотропну речовину - «метамфетамін».

У цей час у ОСОБА_5 виник умисел направлений на незаконне придбання наркотичного засобу та і психотропної речовини, без мети збуту, в наслідку чого останній поклав дану пробірку з рідиною та сліп пакет з речовиною, до внутрішньої кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб та надалі у ОСОБА_5 виник кримінально-правовий умисел направлений на незаконне, зберігання наркотичного засобу та психотропної речовини, без мети збуту, в наслідку чого останній утримуючи дану пробірку та сліп пакет при собі, почав пересуватись вулицями міста Дніпро на автомобілі марки: «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.03.2020 року близько 01 годин 40 хвилин (більш точний час не встановлено), біля АЗС «ЮКОН» розташованої за адресою: м. Дніпро, проспект Івана Мазепи, 1/Д, ОСОБА_5 був зупинений на своєму автомобілі марки: «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , співробітниками поліції.

В ході проведеного в порядку ст.237 КПК України огляду місця події, 21.03.2020 року, в період часу з 02 годин 30 хвилин до 02 годин 50 хвилин за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 в присутності двох понятих видав співробітникам поліції з внутрішньої кишені вдягненої на ньому куртки металеву коробку, в якій знаходились: одна пластикова пробірка, заповнена рідиною коричневого кольору та один сліп пакет з кристалічною речовиною, які було вилучено в передбаченому КПК України порядку.

Кристалічна речовина кольору наближеного до «СВЕТЛО-СЕРО-КОРИЧНЕВЫЙ 20.0-4/6», масою 1,3036 г. містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну становить відповідно 0,7953 г., що згідно до таблиці невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 перевищує невеликі розміри - до 0,15 г.

Рідина коричневого кольору масою 2,5315 г., містить речовину, віднесену до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0887 г., що згідно до вищевказаної таблиці перевищує невеликі розміри до 0,005 г.

В апеляції:
- обвинувачений просить вирок скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист та не призначено захисника, оскільки він перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Крім того вказує, що йому не було роз`яснено положення ч.4 ст. 309 КК України.

Обвинувачений в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому, враховуючи думку прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального проступку, доведеності вини ОСОБА_5 , правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, вид та міра призначеного покарання в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Аналізуючи твердження обвинуваченого про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_5 за захист, а саме не призначення йому захисник, оскільки він перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також щодо не роз`яснення йому положень ч.4 ст. 309 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, надійшов до суду першої інстанції 29.04.2020 року.

Ухвалою від 30 квітня 2020 року, призначено розгляд підготовчого судового засідання у вказаному провадженні на 12.00 годину 18 серпня 2020 року.

Під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, зокрема і щодо права мати захисника, та вручено пам`ятку. На запитання головуючого, обвинувачений повідомив, що пам`ятку про права отримав, права зрозумілі, свої права буде захищати сам (а.с. 16, 17).

Під час судового засідання 02 жовтня 2021 року, ОСОБА_5 також було роз`яснення його права, що підтверджується журналом судового засідання (а.с.27) та технічним записом судового засідання. Обвинувачений суду пояснив, що пам`ятку про права отримав, права зрозумілі, захисник не потрібен, що не пов`язано його матеріальним становищем, свої права буде захищати самостійно, клопотань не заявляв. Після зміни обвинувачення прокурором, ОСОБА_5 було вручено копію зміненого обвинувального акта, надано останньому строк для ознайомлення зі змінами, та оголошено по справі перерву.

В наступному судовому засіданні 03.12.2020 року обвинувачений вказав, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнає, та після роз`яснення йому належним чином суті та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, перевірки добровільності позиції останнього, з урахуванням думки прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення права обвинуваченого на захист, судом першої інстанції допущено не було, оскільки кожного судового засідання ОСОБА_5 було роз`яснення його процесуальні права, зокрема і право мати захисника. Будь-який клопотань з цього приводу останнім заявлено не було.

Що стосується твердження обвинуваченого про необхідність призначення йому захисника, оскільки він перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, то колегія суддів вважає їх хибними.

Так, відповідно до вимог ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні:

- щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років;

- щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру;

- щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права;

- щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження;

- щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування;

- щодо реабілітації померлої особи;

- щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження;

- у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки КНП Кам`янської міської ради Міська лікарня № 1 № 2122/04 від 18.08.2020 року, виданої на запит слідчого, обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться в реєстрі у лікаря нарколога з 2009 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин за шкідливими наслідками F19.1 відповідно до міжнародної класифікації хвороб 10 психічні розлади та розлади поведінки (клас. V) 1999р. З 2019 року ухиляється від обстеження та лікування.

Враховуючи викладене, перебування обвинуваченого на обліку у лікаря- нарколога, не є безумовною підставою для обов`язкової участі захисника у даному кримінальному провадженні, а твердження ОСОБА_5 про перебування на обліку у лікаря психіатра, не підтверджені жодними доказами, та не заслуговують на увагу.

Не є слушними і доводи ОСОБА_5 про те, що йому не було роз`яснено положення ч.4 ст. 309 КК України, що передбачає звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, оскільки передумовою такого звільнення є добровільне звернення особи до лікувального закладу і початку її лікування від наркоманії, що обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000808 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4