У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2020 Справа №607/13596/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000317, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої і проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України,-

встановив:
Старша слідча СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000317 від 01.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України звернулась із клопотанням погодженим погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

В поданому клопотанні зазначено наступне: «СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №№0000317 від 01.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування та переміщення людей, з метою втягнення у заняття жебрацтвом з використанням уразливого стану осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Після досягнення домовленостей ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в невстановленому місці та час, зустрілися із ОСОБА_8 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його тяжким матеріальним становищем (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів).

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, даті та час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок, домоглися його згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м.Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілого у зайняття жебрацтвом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_8 , чим здійснили переміщення потерпілого для зайняття жебрацтвом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в червні липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_8 , примусили останнього займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей.

Отримані ОСОБА_8 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у нього відбирали на свої власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України (в редакції Законів № 3316-IV від 12.01.2006) 17 серпня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Берегово Закарпатської області, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , громадянку України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 серпня 2020 року;

- протокол обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 30 липня 2020 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;

- проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою від 22 липня 2020 року;

іншими матеріалами досудового розслідування.

Органом досудового розслідування зібрано, перевірено і оцінено достатньо доказів, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 149 КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. Вказані докази є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставини або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обгрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Наведене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обгрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення належної її поведінки та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 уродженка м. Берегово Закарпатської області, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, вона, усвідомлюючи міру покарання за вчинений нею злочин у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке їй загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

У разі визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності її вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для її переховування від органів досудового розслідування та суду.

п. 2 ст. 177 КПК України, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Наявні дані кримінального провадження вказує на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_4 причетні інші не встановленні особи. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення місце знаходження причетних до вчинення даного злочину осіб та вилучення речових доказів. Однак, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які можуть являтись у кримінальному проваджені речовими доказами та маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх потерпілих від даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а від так остання як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці злочинів проти волі, честі та гідності особи.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Окрім цього, необхідно провести комплекс слідчо-розшукових дій, спрямованих на отримання доказів вчинення ОСОБА_4 , спільно із іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальність за вчиненні діяння. Про те, ОСОБА_4 , знаючи осіб, які причетні до його злочинної діяльності, може вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в її користь тощо.

п. 5 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її проживання.

Вона не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення нею вказаного злочину.

Вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженні, а також продовжувати вчиняти інші злочини.

Орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість її ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що вона притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а також встановлено обставини, що виправдовують тримання підозрюваної під вартою та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваної і виконання нею своїх обов`язків.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної її поведінки та виконання нею процесуальних рішень.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків, передбачених цим кодексом.

Враховуючи вищенаведені ризики, тяжкість злочину, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, його соціальний та економічний стан, розмір застави щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину не може становити менше вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку задоволення клопотання, внесення застави, визначеної судом, ОСОБА_4 буде рахуватися підозрюваною, стосовно якої обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної та виконання нею процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваної (обвинуваченої) від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на ОСОБА_4 , необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими особами;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та виконання нею процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур».

Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо клопотання посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність обставин.

Підозрювана ОСОБА_4 , пояснила, що підтримує думку захисника та зазначила, що її паспорт для виїзду за кордон вилучив орган досудового розслідування.

Заслухавши доводи сторін, ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку слідчого судді наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого її кримінального правопорушення достатньою мірою підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 серпня 2020 року;

- протокол обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 30 липня 2020 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;

- проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою від 22 липня 2020 року;

іншими матеріалами досудового розслідування.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року п. 175 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Крім того стороною обвинувачення доведено обставини, котрі вказують на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК зокрема:

Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх потерпілих від даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а від так остання як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину. ОСОБА_4 , знаючи осіб, які причетні до його злочинної діяльності, може вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в її користь тощо.

Слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного захисту стороною обвинувачення зазначено наступне обґрунтування: «Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної її поведінки та виконання нею процесуальних рішень».

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Із змісту клопотання сторони обвинувачення не вбачається достатнього обґрунтування обставин, які б вказували на те, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити виконання підозрюваною своїх обов`язків.

Відповідно до ст.178 КПК України При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Крім цього при обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає за доцільне врахувати, що ОСОБА_4 раніше не суджена, має зареєстроване місце проживання, не має на утриманні дітей.

Проаналізувавши наведене у сукупності приходжу до переконання, що стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які б підтверджували, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити виконання підозрюваною своїх обов`язків, тому клопотання доцільно задовольнити частково обравши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 28, 94, 177, 178, 180-183, 309 КПК України слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити частково, ОСОБА_4 обрати та застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці з 18 серпня 2020 року до 17 жовтня 2020 року.

На ОСОБА_4 покласти обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, на строк до 17 жовтня 2020 року.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної для виконання і зобов`язати його невідкладно повідомити слідчому щодо обліку підозрюваної та встановлення їй електронного засобу контролю.

Ухвала підлягає невідкладному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, строк дії ухвали закінчується 17 жовтня 2020 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1