УХВАЛА

01 вересня 2020 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000171, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст.191,ч.1 ст.366 КК України,

встановив :

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду із клопотанням про накладення арешту, а саме забороні права на відчуження та розпорядження на земельну ділянку кадастровий номер: :07:026:0025, площею (га): 0.1486, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 01.07.2005, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с/рада, Варковицька, право власності від 16.01.2015 зареєстроване за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою начальником ТУ ДСА України в Рівненській області та наділеним у зв`язку з цим організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, у власних інтересах, за попередньою змовою із заступником начальника ТУ ДСА України в Рівненській області ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 57, 97, 111 Кодексу законів про працю України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці» та Положення, внесли до табелю обліку робочого часу, який відповідно до наказу Державного комітету статистики від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості про кількість відпрацьованих годин начальником ТУ ДСА України в Рівненській області ОСОБА_6 та його видачу, що призвело до неправомірного нарахування та незаконної виплати заробітної плати останньому, тобто заволодіння чужим майном, шляхомзловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наступних фактичних обставинах справи.

10.01.2019 у ОСОБА_6 виник умисел на внесення недостовірних відомостей до офіційного документу табелю обліку робочого часу за січень 2019 року із зазначенням у ньому недостовірних відомостей та його видачу, а також заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, для чого він залучив ОСОБА_5 , за згодою останньої.

Так, 13.01.2019, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув до гірськолижного курорту «Буковель», поселившись у готелі «Магія Карпат», що за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував до 11 год. 14 хв. 18.01.2019.

Таким чином, ОСОБА_6 не перебував на робочому місці в ТУ ДСА України в Рівненській області в період 14.01.2019-18.01.2019 та не виконував свої службові обов`язки, а також наказ про перебування ним у відпустці та у відрядженні не виносився, на лікуванні ОСОБА_6 не перебував.

Про відсутність ОСОБА_6 на роботі та невиконання ним своїх обов`язків було відомо заступнику начальника ТУ ДСА України в Рівненській області ОСОБА_5

21.01.2019 в період з 9 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи в приміщенні ТУ ДСА України в Рівненській області, що за адресою: м. Рівне вул. Замкова, 22а, шляхом зловживання своїм службовим становищем,достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_6 на робочому місці у період з 14.01.2019 по 18.01.2019 та невиконання ним своїх службових обов`язків, в інтересах останнього, повідомила неправдиві відомості спеціалісту по роботі з персоналом ОСОБА_7 щодо нібито перебування у вищевказаний період ОСОБА_6 на роботі протягом 8 годин щодня та виконання ним своїх службових обов`язків.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи за усною вказівкою ОСОБА_5 не усвідомлюючи протиправних дій останньої та ОСОБА_6 , виготовила «Табель обліку використання робочого часу» за січень 2019 року від 21.01.2019, у якому в графі №1 навпроти прізвища « ОСОБА_6 » відобразила відомості про щоденне відпрацювання останнім по 8 годин за період з 14.01.2019 по 18.01.2019, чим виконала дії щодо внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей.

В подальшому, 21.01.2019 в період з 9 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Територіального управління ДСА України в Рівненській області, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , підписав вищевказаний офіційний документ своїм особистим підписом у графі «Начальник управління ОСОБА_8 » та скріпив гербовою печаткою Територіального управління ДСА України в Рівненській області, в якому завідомо для останнього та ОСОБА_5 зазначалась недостовірна інформація про щоденне перебування ОСОБА_6 на роботі за період з 14.01.2019 по 18.01.2019 та передав до бухгалтерії установи, тобто видав завідомо неправдивий офіційний документ.

Крім того, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , яка використовуючи при цьому надані їй права і повноваження, 16.01.2019 та 30.01.2019, в період з 9 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, із метою реалізації умислу щодо заволодіння чужим майном, а саме бюджетними коштами та в подальшому його обернення ОСОБА_6 на свою користь, на підставі завідомо неправдивого офіційного документу табелю обліку робочого часу, підписані платіжні доручення за №№ 1-4, 21, 38 від 16.01.2019 та №№ 45-48, 66, 89 від 30.01.2019 щодо перерахування працівникам ТУ ДСА України в Рівненській області заробітної плати за другу половину січня 2019 року, на підставі яких Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області ОСОБА_6 безпідставно нараховано кошти у якості заробітної плати в сумі 8261,90 грн., із яких в сумі 6650,83 грн. із відрахуванням податку з доходу фізичних осіб, та переведено на банківський рахунок ОСОБА_6 за № НОМЕР_1 , якими останній заволодів шляхом зловживання своїм службовим становищем та розпорядився на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправним діями ОСОБА_6 та

ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди державній установі ТУ ДСА України в Рівненській області на суму 8261,90 грн., яку в ході досудового розслідування не відшкодовано.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України.

20.08.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України.

Санкцією статті одного зі злочинів, у якому підозрюється ОСОБА_5 (ч. 3 ст. 191 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно наявних баз даних встановлено, що за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер::07:026:0025, площею (га): 0.1486, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 01.07.2005, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с/рада, Варковицька, право власності від 16.01.2015.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Таким чином, необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтовується тим, що воно може бути використане, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
З посиланням на викладене, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та її захисник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього письмові докази, приходжу до наступного висновку.

В провадженні слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0000171, розпочате 21 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором вказано про те, що накладення арешту на майно необхідно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , конфіскацію майна не передбачає.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В матеріалах кримінального провадження відсутній цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди.
Окрім того прокурор в судовому засіданні не заперечив, що цивільний позов в рамках кримінального провадження не подавався.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В той же час, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є речовим доказом у кримінальному провадженні чи необхідне для відшкодування завданої шкоди, оскільки санкція статтей у яких підозрюється ОСОБА_5 не передбачає конфіскацію майна, і окрім того, цивільний позов у справі відсутній.

Таким чином, оскільки сторона кримінального провадження, що звернулась із клопотанням про накладення арешту не довела необхідності арешту, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотаннязаступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000171, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст.191,ч.1 ст.366 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1