Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8550/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08 жовтня 2020 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - СУ ГУНП в Житомирській області) старший лейтенант поліції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , відповідно до змісту якого просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440 від 08.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , виник спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, 06.10.2020 близько 04 години ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , на автомобілі «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переслідуючи корисливу мету, прибули до магазину «Продукти», розташованого за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с. Заріччя, вул. Центральна, 105.

В цей же день час та місці, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, продовжуючи спільні злочинні дії, підтримуючи єдиний злочинний умисел, вийшли з указаного автомобіля, а ОСОБА_7 залишився за його кермом та від`їхав до будинку АДРЕСА_1 , де здійснював спостереження за навколишньою обстановкою, з метою попередження можливості викриття їхніх злочинних дій сторонніми особами.

В свою чергу, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , реалізуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел, шляхом віджиму двох вхідних дверей, проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , спричинивши останнім матеріальної шкоди на суму 4393,86 грн. та 8560 грн. відповідно, після чого місце вчинення злочину залишили.

06.10.2020 о 04 год. 20 хв. СУ ГУНП в Житомирській області у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України затриманий: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючий.

06.10.2020 у відповідності до вимог статей. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 05.12.2020 включно.

Постановлено покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , - без дозволу слідчого, прокурора, або суду залежно від стадії кримінального провадження; прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними та іншими особами, коло яких визначає орган досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000440 від 08.05.2020 з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та обов`язків - до 05.12.2020 включно.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто терміном 60 діб. Прийняти рішення про взяття підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду апеляційної інстанції. Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_21 вчинив умисний корисливий майновий злочини, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, максимальна відповідальність за який передбачена санкцією ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до шести років позбавлення волі, а тому підозрюваний під загрозою тяжкості покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки. Вказує, що метою застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що орган досудового розслідування, з урахуванням п.1 ч.1 ст. 177 КПК України має підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Орган досудового розслідування не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілих, оскільки йому відомо їх місце проживання та роботи, з метою схиляння їх до зміни показів та відмови від раніше даних показів. Також, орган досудового розслідування керуючись вважає, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інший злочин, оскільки він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, немає постійного джерела доходів та фактично джерелом доходів останнього є вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Більше того, на даний час з урахуванням результатів проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у тому числі негласних, а також вилучених у ході проведених обшуків - предметів та знарядь злочинів на даний час вбачається причетність підозрюваних до вчинення на території області ряду аналогічних епізодів злочинної діяльності. Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 з метою запобігання наявних ризиків неможливо застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу необхідно обрати ОСОБА_7 не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Оцінюючи в сукупності всі обставини встановлені досудовим розслідуванням, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, максимальна відповідальність за який передбачена санкцією ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до шести років позбавлення волі, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчините інше правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, є достатні підстави застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін. Вказує, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою, а ухвала слідчого судді відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду клопотання, слідчий суддя взяв до уваги всі докази , надані стороною обвинувачення та стороною захисту.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисників, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч.5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення під 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча. Суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя зазначених вимог закону загалом дотримався, рішення щодо застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного саме у вигляді домашнього арешту відповідає меті застосування запобіжного заходу забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавленням від трьох до шести років. Разом з тим, розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею вірно встановлено, що такий запобіжний захід в даному випадку обрано бути не може, оскільки ОСОБА_7 хоча і підозрюється у вчиненні злочину тяжкого злочину, не працює, раніше не судимий, відомості про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності відсутні. за місцем проживання (проживав з цивільною дружиною ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_5 , зі слів підозрюваного) характеризується позитивно як комунікабельний, доброзичливий, привітний, скарг на ОСОБА_7 не надходило. Згідно характеристики на ОСОБА_7 , виданої за підписом вихователя взводу Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, підозрюваний за місцем навчання зарекомендував себе з позитивної сторони як товариський, дисциплінований, сумлінний учень, а також слідчим та прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.

Таким чином, застосування виключного запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного і зможе запобігти існуючим ризикам та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та більш м`яким запобіжним заходом відповідно до положень ст.176 КПК України.

Доказів про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належної процесуальної поведінки, прокурором та слідчим не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження.

З вказаним висновком також погоджується і колегія суддів, оскільки зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні як прокурором, так і слідчим та відповідають матеріалам кримінального провадження.

З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого запобіжного заходу, не навів мотивів чому вважає недоведеним недостатність застосування менш суворих запобіжних заходів ніж тримання під вартою та не надав аналізу ризикам та те, що тільки такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду провадження та не грунтуються на його матеріалах.

Доводи прокурора про те що підозрюваний під загрозою тяжкості покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки є лише його припущеннями. В ухвалі слідчого судді наведено мотиви відхилення доводів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також проаналізовано можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Також прокурором не надано доказів того, що цілодобовий домашній арешт не зможе запобігти такому ризику як можливість здійснення неправомірного впливу на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних в провадженні.

На переконання колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, забезпечення його належної процесуальної поведінки, та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За наведених обставин підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08 жовтня 2020 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: