Справа № 495/7409/20
№ провадження 1-кс/495/2361/2020
УХВАЛА
Про накладення арешту на майно

"22" грудня 2020 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю особи, яка вважає себе власником майна - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання дізнавача-інспектора СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2020 року дізнавач - інспектор СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіль марки "BMW e 39" сірого кольору.

Клопотання обґрунтовує тим, що 03.12.2020 року до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_5 ,про те, що за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , невстановлена особа без будь-яких пояснень покинула легковий автомобіль марки "BMW" сірого кольору, зі знищеною передньою частиною, включаючи номери, вузли та агрегати транспортного засобу, відсутні д/н.

За даним фактом уповноваженою особою Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області 04.12.2020 року відповідні відомості внесено до ЄДРДР за №0000608 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ст. 290 КК України.

03.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , за добровільною згодою власника домоволодіння проведено огляд вказаного автомобіля, під час якого було виявлено та зафіксовано наступні відомості, а саме: автомобіль марки "BMW e 39" сірого кольору без номерних знаків та VIN коду, про що складено відповідний протокол огляду місця події. Після чого автомобіль марки "BMW e 39" сірого кольору без номерних знаків та VIN коду вилучено та поміщено на штраф-майданчик м. Арциз, Одеської області.

Постановою дізнавача - інспектора СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 : автомобіль марки "BMW e 39" сірого кольору без номерних знаків та VIN коду, визнано речовим доказом, у зв`язку з чим, просить накласти арешт на автомобіль марки "BMW e 39" сірого кольору без номерних знаків та VIN коду.

В ході досудового розслідування необхідно проведення трасологічної експертизи транспортного засобу, з метою встановлення первинних номерних знаків, пошкоджень, спосіб, тощо, що є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Окрім цього, 07.12.2020 року до дізнавача-інспектора СД ОСОБА_4 надійшла заява гр. ОСОБА_3 про долучення до матеріалів кримінального провадження копії довіреності, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно яких встановлено, що власником автомобіля "BMW" сірого кольору, рік випуску 2002, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , є гр. ОСОБА_6 , право розпоряджатися (продати), експлуатувати та користуватись (керувати) надане ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у зв`язку із знищенням передньої частини кузова, а з цим і номерних знаків і агрегатів до проведення експертизи не можливо встановити, що саме той автомобіль, на який надано документи.

Постановою дізнавача-експерта СД Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 призначено по даному кримінальному провадженню трассологічну експертизу транспортного засобу, проведення якої доручено експертам Одеського НДЕКЦ МВС України.

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином.
Власник автомобіля в судовому засіданні просить в задоволені клопотання відмовити, вказуючи, що він придбав автомобіль після ДТП у власника ОСОБА_6 , всі документи в нього наявні, слідчому він надав підтвердження того, що ОСОБА_5 надав згоду йому згоду на збереження вказаного автомобіля у дворі останнього, він не яким чином не перешкоджає слідчому у проведені експертиз, тому вважає що накладання арешту на вказаний автомобіль є недоцільним.
Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зі згоди особи яка вважає себе власником майна, суд розглядає клопотання за відсутність дізнавача - інспектора.
Вислухавши особу, яка вважає себе власником майна, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у його задоволенні необхідно відмовити виходячи с з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вже зазначалося раніше, згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Звертаючись з вказаним клопотанням, дізнавач-інспектор зазначає, що застосування арешту майна необхідне також задля проведення щодо вказаного майна судових експертиз.
Слід зазначити, що слідчим не доведено, що власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, ухиляється від проведення необхідних експертиз, намагається здійснити відчуження належного йому майна, або іншим чином буде заважати проведенню експертизи.
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що дізнавачем - інспектором не доведена необхідність арешту вказано майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, у тому числі ризиків його відчуження власником або перешкоджання щодо проведення експертизи, тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання дізнавача-інспектора СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Повний текст ухвали складений 24 грудня 2020 року.

Слідчий суддя: