єдиний унікальний номер справи 546/687/20
номер провадження 1-кп/546/83/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Решетилівка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване 14.06.2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000255 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешки Полтавського району Полтавської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.06.2010 року вироком Ленінського районного суду м. Полтава за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяця позбавлення волі;

- 24.12.2012 року вироком Решетилівського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 122, ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.05.2016 року вироком Решетилівського районного суду Полтавської області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 13.12.2016 року вироком Ленінського районного суду м. Полтава за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29.03.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Полтава за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 12.03.2019 року вироком Київського районного суду м. Полтава за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

- 12.06.2019 вироком Київського районного суду м. Полтава за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 20.08.2019 вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 23.06.2020 вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3-х років 3 місяців позбавлення волі,

- 02.09.2020 вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі,

- 23.12.2020 р. вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

В ніч на 14 червня 2016 року в темну пору доби обвинувачений ОСОБА_4 прийшов до ангарного приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 , що належить СФГ «С.Г.М.», з якого вирішив викрасти майно. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом пошкодження навісного замка та відкриття дверей проник до вказаного приміщення, звідки здійснив крадіжку 2 бензопил марки Husgvarna 365, вартістю відповідно до довідки №156 від 14.06.2016 р., виданою головою СФГ «С.Г.М.» 13924,80 грн, 1 бензинову газонокосарку STIHL FS 45 C C/№271018479, вартістю 1418,36 грн, кутову шліфувальну машинку «Арсенал», вартістю 641,00 грн перфоратор «Зеніт», вартістю 1754,00 грн, зварювальний апарат KAISER, вартістю 715,00 грн., а всього викрав майна СФГ «С.Г.М.» на загальну суму 18453 грн 16 коп. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 на невстановленому автомобілі перевіз до м. Полтава та продав його, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні 28 грудня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю і суду пояснив, що ввечері в червні 2016 року він викликав таксі та поїхав з м. Полтава в с. Шилівка Решетилівського району Полтавської області, де викрав з приміщення ангару речі, які вказані в обвинувальному акті. З кількістю та вартістю викраденого, що зазначена в обвинувальному акті, згоден. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати, жалкує про вчинений злочин.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, відповідно, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши обвинуваченого та його захисника, прокурора приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України суд вважає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_4 має незняту та непогашену судимість згідно вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 24.12.2012 р. за ч. 1 ст. 122, ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України.

Відтак ОСОБА_4 має судимість за ч.1 ст. 122 та ч.2 ст. 296 КК України, що не утворюють повторність зі злочинами, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні. Отже, такий вид рецидиву охоплює різнорідні злочини.

Дана позиція суду узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 19.05.2020 р. у справі № 647/1311/19.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні виду і міри покарання суд враховує тяжкість вчинення кримінального правопорушення, згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, вартість викраденого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, по місцю відбування покарання в ДУ «Кременчуцька виправна колонія №69» характеризувався задовільно, стан його здоров`я на обліку у лікаря нарколога, лікаря фтизіатра та лікаря психіатра не перебуває, сімейний стан - на утриманні неповнолітніх дітей не має, така обставина, що пом`якшує покарання як щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання, такої як рецидив злочину, також враховує визнання ним своєї вини та його поведінку після вчинення правопорушення, і в сукупності цих обставин приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і є підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що в даний час ОСОБА_4 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року за ч.2 ст.185 КК України із застосування ст.70 КК України (враховуючи вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2020 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України.

З урахуванням правових висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 та того, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року вже засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України (враховуючи вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2020 року, яким він був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі), а злочин по даній справі вчинений ОСОБА_4 до постановлення вищевказаного вироку, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України.

З урахуванням того, що в даний час ОСОБА_4 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року до реальної міри покарання, з метою належного виконання вироку по даному кримінальному провадженню, в межах якого ухвалюється цей вирок щодо ОСОБА_4 та того, що він повинен відбувати покарання реально, з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи № 1206 від 24 червня 2016 року в сумі 351,84 грн. та для проведення судової трасологічної експертизи № 1201 від 29 червня 2016 року в сумі 351,84 грн, а всього на суму 703,68 грн, які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: навісний замок та дужку до нього, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Решетилівського ВП ГУПН В Полтавській області необхідно знищити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до 3 (трьох) років 7 (місяців) місяця позбавлення волі.

До вступу цього вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 29 грудня 2020 року.

Зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 покарання, що відбуте за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року, за період з 16.01.2019 року по 28.12.2020 року включно.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 703 грн 68 коп.

Речові докази: навісний замок та дужку до нього, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Решетилівського ВП ГУПН В Полтавській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Головуючий ОСОБА_1