Провадження № 11-кп/824/2622/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
09.06.2020 року під час судового засідання в порядку ст. 331 КПК України судом на обговорення сторін поставлено питання доцільності подальшого застосування зокрема щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не відпали, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суспільно-корисною працею не займався, він засуджений іншим судом, тому перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході може переховуватися від суду, вчиняти інші злочини.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 30.07.2020 року включно.
Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в ухвалі суду одним з ризиків суд вказав ту обставину, що ОСОБА_7 «засуджений вироком іншого суду», при цьому жодного підтвердження вказаних обставин матеріали контрольного провадження не містять, а тому вважає, що постановлення ухвали із вказаним посиланням вже вказує на обвинувальний та необ`єктивний ухил суду, упереджене та некритичне ставлення до сторони захисту.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин захисник обвинуваченого має право на оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 03.07.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09.062020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та ухвалою апеляційного суду від 13.07.2020 року провадження призначено до розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Як вбачається з ухвали, суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Так, під час вирішення питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому суд прийшов до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання до шести років позбавлення волі, зважаючи що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину яке посягає на власність осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а також приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, які ставляться у вину, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, не навчається, його сімейний стан, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними, також суд враховує вік та його стан здоров`я, який не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Зазначені обставини підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування відповідного розміру застави, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченої та стан її здоров`я.
Доводи захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді особистого зобов`язання, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: