Справа № 463/8543/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/51/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 26.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001629 від 03.07.2018 за ч. 1 ст. 375 КК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року та постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 26.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001629.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя формально з`ясував природу даних правовідносин та передчасно дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

На його переконання, із наявних матеріалів кримінального провадження вбачалося, що є всі достатні підстави для пред`явлення підозри судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.375 КК України.

Як зазначає апелянт, як слідчим суддею, так і слідчим ДБР не було спростовано його доводи, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо того, що суддя ОСОБА_9 ухвалив судове рішення, яке абсолютно не відповідає нормам матеріального закону.

Окрім цього, апелянт звертає увагу й на те, що справа розглянута неповноважним складом суду, оскільки слідчий суддя ОСОБА_1 підлягав відводу в силу його доводів про упередженість та необ`єктивність судді.

Крім того, просить поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки копію ухвали слідчого судді отримав поштою лише 11 січня 2020 року, що підтверджується оригіналом конверту, долученим до апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, заявника ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами скарги підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як встановлено апеляційним судом, Першим слідчим відділом слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № від 03.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Так, 03.07.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2018 відомості за заявою ОСОБА_6 від 30.04.2018 про вчинення суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зокрема, із заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 30.04.2018 вбачається, що суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.375 КК України, що виразилося тому, що він 26.02.2015 року ухвалив, на думку заявника, завідомо неправосудне рішення про відмову у задоволенні позовної заяви його довірителя ОСОБА_11 .

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 26.11.2019 закрито кримінальне провадження № від 03.07.2018 за ч.1 ст.375 КК України з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діях судді ОСОБА_9 складу відповідного злочину.

Не погоджуючись із вказаною постановою слідчого, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що така є незаконною, оскільки в кримінальному провадженні були правові підстави для повідомлення про підозру судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 за ч.1 ст.375 КК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні поданої скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим проведені усі необхідні та можливі слідчі дії, та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, полягає у постановленні суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення, тобто такого, в якому висновки суду завідомо суперечать установленим фактичним обставинам справи або завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, або яке свідомо постановлено з грубим порушенням норм процесуального права.

Аналізуючи суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слід звернути увагу, що така характеризується виключно прямим умислом з обов`язковою наявністю мотиву, оскільки особа усвідомлює, що постановляє завідомо неправосудний акт, керуючись при цьому будь-яким мотивами, за винятком корисливих або інших особистих інтересів (ч. 2 ст. 375 КК України).

Обов`язковою ознакою неправосудності судового рішення в контексті ст. 375 КК України є його завідомість, що вказує на те, що суддя не помиляється, а усвідомлює незаконність, необґрунтованість рішення по справі.

Саме завідомість у поєднанні із неправосудністю дає можливість розмежувати право судді на вирішення справи на власний розсуд відповідно до вимог закону, право на суддівську помилку, та кримінальну відповідальність за постановлення завідомо неправосудного рішення.

Під час досудового розслідування слідчий, провівши необхідні слідчі дії, встановив відсутність у діях судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а саме у ході досудового розслідування не здобуто доказів ухвалення суддею завідомо неправосудного рішення.

Висновок слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, було враховано, що Постанова судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 від 26.02.2015 є законною, оскільки залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2015 та ухвалою ВАС України від 01.12.2015.

У ході досудового розслідування слідчим на виконання вимог ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2019, якою скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим було розглянуто клопотання ОСОБА_6 від 26.12.2018 про визнання його потерпілим та постановою від 22.11.2019 відмовлено у його задоволенні. При цьому заявник ОСОБА_6 не був позбавлений права оскаржити зазначену постанову слідчого від 22.11.2019 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні із дотриманням визначених у кримінально-процесуальному законі строків, в тому числі одночасно з поданням скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що клопотання від 19.11.2018 про допит як свідка ОСОБА_12 залишено без розгляду слідчим з підстав того, що заявник ОСОБА_6 не є потерпілим у кримінальному провадження, у зв`язку з чим у ст. 220 КПК України не віднесений до переліку учасників кримінального провадження, які вправі звертатися до слідчого із клопотаннями про проведення слідчих дій, про що його повідомлено листом слідчого від 17.12.2018. Зазначена бездіяльність слідчого, на думку заявника ОСОБА_6 , була оскаржена ним в судовому порядку, однак ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2019 таку скаргу було залишено без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у ході досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження.

Щодо покликання апелянта, що справа розглянута неповноважним складом суду першої інстанції, оскільки на його думку слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 підлягав відводу в силу доводів ОСОБА_6 про його упередженість, необ`єктивність та в силу слабкої професійної підготовки, то таке спростовується матеріалами скарги, а саме, як вбачається із матеріалів такої ОСОБА_6 ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2019 ОСОБА_13 в задоволенні його відводу слідчому судді ОСОБА_1 було відмовлено виходячи з того, що перелік підстав для відводу судді є вичерпним, та такий передбачений ст.75 КПК України, однак у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_1 ОСОБА_6 не вказано жодної із передбачених вказаною статтею КПК України обставин для відводу слідчого судді. Колегія суддів погоджується із висновком судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_14 , що ОСОБА_6 у заяві про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 висловлює лише особисту неприязнь до останнього, що не свідчить про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді даної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 26.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001629 від 03.07.2018 за ч. 1 ст. 375 КК України, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: