Провадження: № 1-кп/484/469/20
Справа: № 484/3073/20
Вирок

іменем України

30.11.2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000902 від 04.09.2020 року за обвинуваченням за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, освіта середньо спеціальна, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, не працюючий, військовослужбовець військової служби за контрактом, командир гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив

обвинувачений ОСОБА_3 01.09.2018 року уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громаданами України військової служби в Збройних силах України, строком на 3 три роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 220 від 01.09.2018 року ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта, таким чином з цього часу останній вважаєьбся таким, що справи та посаду прийняв до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, Установи, тощо).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.20019 року № 39-РС серданта ОСОБА_3 призначено на посаду командира гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , таким чином з такого часу останній вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2019 року № 187 РС сержанта ОСОБА_3 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст..1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, ЗСУ, інший військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих його місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на військову службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_3 зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України і законів України, Військової присяги.

Проте, сержант ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 01.07.2019 року о 8 годині 00 хвилин сержант ОСОБА_3 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував за адресою АДРЕСА_1 , де проводив час на вільний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 04.09.2020 року.

04.09.2020 року сержант ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаче ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем за контрактом не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини. У скоєному розкаявся, просить не позбавляти його волі.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, має на утримання малолітню дитину.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки досі ОСОБА_3 сумлінно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1(один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (під час проходження військової служби - до командира військової частини, якому підпорядкований); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (під час проходження військової служби - командира військової частини, якому підпорядкований) про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя