ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2385/17 Номер провадження 11-кп/814/623/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вельбівка Гадяцького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.02.2020 року
за участю
прокурора ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вироком суду встановлено таке.
13 серпня 2017 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Малі Будища Гадяч» від с. Малі Будища у напрямку м. Гадяч Полтавської області, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, за наступних обставин.
Так, рухаючись по зазначеній ділянці автодороги ОСОБА_6 , під час руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху мотоцикла, а також необхідних прийомів управління мотоциклом, з тим, аби мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим транспортним засобом та допустив його перекидання, чим порушив вимоги п.12.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним.
Внаслідок порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , що призвело до даної дорожньо-транспортної події, пасажир мотоцикла «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Гадяцькій ЦРЛ.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 09.10.2017 на тілі трупа ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: масивних крововиливів у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній, тім`яній та скроневих ділянках, масивних крововиливів під тверду та м`яку оболонки головного мозку, які утворились від дії тупих предметів з переважаючою контактуючою поверхнею, найбільш вірогідно при ударі об такі, і могли утворитися при травматизації пасажира мотоцикла, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в строк та при обставинах, які викладені у постанові та медичній документації, і стосовно живої особи кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Причиною смерті ОСОБА_12 явилась закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки головного мозку.
У відповідності до висновку автотехнічної експертизи № 452 від 11.10.2018, у даній дорожній обстановці, в діях водія мотоцикла «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами пункту 12.1. Правил дорожнього руху.
Невідповідності з вимогами п.12.1. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
В умовах даної пригоди водій мотоцикла «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнення ДТП, шляхом виконання ним вимог п.12.1. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даного пункту Правил.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо обвинуваченого скасувати, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Апелянт посилається на те, що у вироку суд просто перелічив подані стороною обвинувачення документи, але не розкрив в якій мірі та що доводять ці докази. Водночас, вважає неналежним та недопустимим доказом у справі висновок щодо результатів медичного огляду, згідно якого встановлено, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим зазначає про те, що матеріали провадження не містять доказів того, що ОСОБА_6 перебував у такому стані на момент вчинення ДТП. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції йому, як захиснику обвинуваченого було відмовлено у витребуванні усіх документів, які стосуються освідування ОСОБА_6 та виклику свідків.

Також, що судом не враховано положення ЗУ «Про амністію у 2016», який може бути застосований до обвинуваченого.

Зазначає, що судом не дано оцінки ряду доказів у провадженні щодо їх належності та допустимості, зокрема Висновку експерта №65 , Протоколу додаткового огляду від 11.09.2017 та висновку експерта № 452 від11.10.17. При цьому вказує, що медична документація , що знаходиться в провадженні є недопустимою, так як не була відкрита стороні захисту на підставі ст.290 КПК України.

Вказує, що 23.08.2017 слідчим було проведено огляд транспортного засобу, а саме мотоциклу, але виходячи із аналізу матеріалів вбачається, що фактично проведено обшук вказаного транспортного засобу без письмової згоди власника. При цьому, матеріали справи не містять в собі доказів правомірного залучення спеціаліста до проведення даної слідчої дії.

Безпідставним вважає посилання суду на висновок авто технічної експертизи № 452 від 11.10.17 як на доказ вини обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 врахував дорожню обстановку, особливості вантажу, стан транспортного засобу, постійно контролював рух мотоцикла і безпечно керував ним. Всі фактори зазначені в п.12.1 ПДР виконані. На думку сторони захисту, в даному випадку необхідно встановити причину перекидання мотоцикла і виходячи з неї оцінювати дії водія мотоциклу.

Вважає, що судом невірно оцінені показання свідка ОСОБА_2 .

Позиція інших учасників провадження
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_14 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_15 будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились. В письмових заявах про проведення апеляційного розгляду в їх відсутності, захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, а потерпілий ОСОБА_15 заперечував проти її задоволення.

Мотиви суду
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Саме таким вимогам відповідає вирок суду щодо ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах і є правильними.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі захисника були предметом перевірки в суді першої інстанції, спростовані в ухваленому вироку та не знайшли вони свого підтвердження і під час апеляційного перегляду.

Як вбачається зі змісту вироку, в його основу покладені належні, допустимі, взаємоузгоджені та достатні докази, а саме показання обвинуваченого, свідка ОСОБА_2 , висновки судово - медичних та автотехнічної експертизи, протоколи огляду транспортного засобу, протокол додаткового огляду місця пригоди.

Зокрема, допитаний у суді свідок ОСОБА_2 підтвердив, що у той день коли відбулося ДТП, за кермом мотоциклу МТ-10 перебував ОСОБА_6 , а потерпілий ОСОБА_12 перебував на пасажирському сидінні по заду обвинуваченого. Оскільки свідок теж був на мотоциклі, вони разом рушили в сторону с. Вельбівки. Після того як він обігнав ОСОБА_6 , він піднявся на гору і не побачив світла фар, повернувся назад і виявив мотоцикл обвинуваченого перевернутим. Заперечив свою причетність до ДТП та пояснив, що ніякого зіткнення не було при обгоні мотоцикла ОСОБА_6 .

Показання вказаного свідка повністю узгоджуються із матеріалами кримінального провадження, зокрема з висновком судової автотехнічної експертизи і не викликають сумнівів у їх правдивості.

Доводи апелянта про те, що у вироку суду неправильно відображені показання свідка ОСОБА_2 , під час апеляційного перегляду спростовані потерпілою ОСОБА_11 , яка пояснила, що зазначений свідок пояснював, що ОСОБА_6 та її син «вовтузились» коли всідались на мотоцикл, а не під час руху транспортного засобу.

До того ж, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 452 від 11.10.2017, покази водія ОСОБА_6 , дані ним під час проведення додаткового огляду в частині виконання маневру мотоцикла під керуванням ОСОБА_2 , позбавлені технічної спроможності.
У заданій дорожній обстановці, в діях водія мотоцикла МТ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху, а саме - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.
В умовах заданої пригоди водій мотоцикла МТ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнення ДТП, шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху.
В умовах заданої пригоди технічна можливість уникнути ДТП не залежала від односторонніх дій водія мотоцикла МТ ОСОБА_2 , а цілком визначалася діями водія ОСОБА_6 .
В заданій дорожній обстановці в діях водія мотоцикла МТ ОСОБА_2 , будь яких невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічною точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.
З огляду на викладене, доводи сторони захисту про дію стороннього фактору на причинно наслідковий зв`язок із ДТП, зокрема і зіткнення із мотоциклом ОСОБА_2 , є неспроможними.
Колегія суддів вважає також безпідставними твердження захисника про те, що обвинувачений на момент вчинення ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказані доводи спростовуються таким.
Згідно п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
Із висновку експерта № 239 від17.09.17 року, вбачається, що експертом досліджувалася медична картка ОСОБА_6 з якої вбачається, що останній поступив у відділення Гадяцької ЦРЛ 13.08.2017 року о 01.год.20 хв.. В історії хвороби маються результати лабораторних досліджень крові, сечі. Діагноз заключний клінічний основний: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Множинні ушиблені рани обличчя, лівої верхньої кінцівки, тулуба, садна голови, ушиб лівої нирки. Алкогольне сп`яніння.
Місцевим судом в ході проведення судового слідства було досліджено справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , з якої вбачається, що останній згідно постанови Гадяцького районного суду від 28.12.2017, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 24.01.2018, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння близько 00 год.30 хв. 13.08.2017 року на автодорозі М. Будища - Гадяч керував мотоциклом Днепр МТ. Д.н.з. НОМЕР_1 .
За вказаних обставин, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, висновок суду в частині доведення вини ОСОБА_6 у в вчиненні ДТП в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання захисника на неналежність та недопустимість медичної документації на яку посилається у вироку суд першої інстанції, через не відкриття її стороні захисту, є безпідставними, оскільки не відкриття цих документів, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК та не породжує наслідків, передбачених ч.12 ст. 290 КПК України.
Оскільки, судом правильно встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, у суду, з огляду на положення п. «е» ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» не було підстав для задоволення клопотання захисника про застосування до обвинуваченого амністії.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про те, що в основу вироку нібито безпідставно покладений протокол огляду транспортного засобу від 23.08.2017 року який був проведений без дозволу власника транспортного засобу та без ухвали слідчого судді. При цьому, колегія суддів виходить з того, що мотоцикл «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом і для його огляду не потрібні дозволи на яких наголошує апелянт.
Також неспроможними колегія суддів вважає доводи щодо неналежності та недопустимості протоколів додаткового огляду місця ДТП від 11.09.2017 року які, на думку апелянта, фактично були проведені, як слідчі експерименти. Натомість, як судом першої інстанції, так і колегією суддів встановлено, що додаткові огляди місця ДТП проведені із дотриманням вимог КПК України, а тому відповідні протоколи слідчих дій правомірно покладені в основу вироку.
Отже, під час апеляційного перегляду вироку встановлено, що в основу обвинувального вироку покладені тільки належні, допустимі, взаємоузгоджені та достатні докази, які поза розумним сумнівом викривають ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення , за викладених у вироку обставин. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані по за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого .

Водночас, під час апеляційного перегляду вироку суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на вище викладене, колегія суддів переглянувши вирок суду в межах апеляційної скарги захисника, вважає безпідставними апеляційні вимоги про скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_6 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставини, що його обтяжують, зокрема, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також суд врахував позицію потерпілих, які наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.02.2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення .

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4