ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1576/20 Справа № 210/5887/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000341 за ч. 3 ст. 191 КК України, -
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області, капітана поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000341 за ч. 3 ст. 191 КК України.
Накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, а також заборони пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати вказане майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: ноутбук Леново із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон самсунг S52017 ( НОМЕР_1 ), грошові кошти здобуті злочинним шляхом у сумі 24 000 доларів США.
Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що представник власника майна, лише 18 листопада 2020 року, ознайомився з оригіналом ухвали слідчого судді, а тому, строк апеляційного оскарження слід рахувати саме з цієї дати.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що жодних законних та легітимних підстав для арешту незаконно вилученого майна не існує. Вказує, що висновок слідчого судді про те, що грошові кошти здобуті злочинним шляхом, не містять жодного вмотивування та по суті є порушенням прав людини на вільне володіння своїми заощадженнями.
Також адвокат посилається на висновок експерта ОСОБА_10 , який, повністю нівелює позицію сторони обвинувачення та свідчить про передчасність та необґрунтованість проведеного обшуку, та є підставою для відмови в арешті майна та його негайного повернення законним володільцям.
Вказує на відсутність повноважень слідчого та оперативних співробітників на проведення обшуку житла заявника.
Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні належні докази передачі прокурором або слідчим клопотання про арешт уповноваженій їх прийняти особі. Також вказує, що питання про арешт тимчасово вилученого майна було розглянуто без повідомлення власника.
Окрім цього адвокат вказує, що клопотання про арешт майна подано слідчим, а не прокурором, а тому слідчий суддя не міг розглядати цей документ, який не має процесуального статусу та по суді є документом, який не передбачений кримінальним процесуальним законом.
Звертає увагу на істотне порушення кримінального процесуального закону в частині вилучення електронних інформаційних систем та мобільних терміналів систем зв`язку, що прямо заборонено законом.
Заслухавши адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, перевіривши і проаналізувавши доводи та заявлені вимоги, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не порушено, а тому клопотання про поновлення строку не розглядається.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.
За наявними матеріалами долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що 09 червня 2020 року до ЄРДР за № 0000341 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
30 жовтня 2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено ноутбук Леново із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон самсунг S52017 ( НОМЕР_1 ), грошові кошти здобуті злочинним шляхом у сумі 24 000 доларів США.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2020 року, вказане вище вилучене під час обшуку майна визнано речовими доказами у кримінальному провадженню.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для підозрюваного або інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
Що стосується посилання адвоката на висновок експерта ОСОБА_10 , який свідчить про передчасність та необґрунтованість проведеного обшуку, то колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження, вказаний висновок не може бути прийнятим судом апеляційної інстанції до уваги, та на момент апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доводи адвоката стосовно відсутності повноважень слідчого та оперативних співробітників на проведення обшуку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, право на проведення обшуку надано окрім групи прокурорів у кримінальному провадженні, також слідчим слідчої групи.
Посилання адвоката на те, що клопотання про арешт майна подано до суду слідчим, а не прокурором, а тому слідчий суддя не міг розглядати цей документ, який не має процесуального статусу, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на положення ч. 1 ст. 171 КПК України, відповідно до яких, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Зауваження адвоката щодо істотного порушення кримінального процесуального закону в частині вилучення електронних інформаційних систем та мобільних терміналів систем зв`язку, що на його думку, прямо заборонено законом, є також безпідставним, оскільки, як слідує зі змісту ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку, було також надано дозвіл на відшукання та вилучення магнітних носіїв інформації, до яких за своїми властивостями можна віднести ноутбук Леново та мобільний телефон самсунг S52017 ( НОМЕР_1 ), що не суперечить вимогам п. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України, відповідно до якої, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Посилання адвоката на відсутність в матеріалах провадження належних доказів передачі прокурором або слідчим клопотання про арешт уповноваженій їх прийняти особі, з посиланням на те, що ПП НВФ Твін-ДМ не є уповноваженим оператором з надання послуг поштового зв`язку, колегія вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не є предметом апеляційного перегляду в даному апеляційному провадженні.
Щодо розгляду клопотання про арешт майна без участі представника власника майна, як на це вказує адвокат в апеляції, то колегія суддів зважає на положення ч. 1 ст. 172 КПК України, якою передбачено, що неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому апеляційний суд не вбачає порушення прав власника майна з цих підстав.
Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального закону з мотивів, наведених в апеляційній скарзі адвоката.
Апеляційний суд також вважає, що істотних порушень прав чи інтересів ОСОБА_6 при накладенні арешту на майно оскаржуваною ухвалою слідчого судді, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат, при перегляді судового рішення, не встановлено.
З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000341 за ч. 3 ст. 191 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4