1Справа № 335/9307/20 1-кп/335/856/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0002357, яке надійшло до суду із угодою про примирення між обвинуваченим та потерпілим, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вільнянського району Запорізької області, українцю, громадянину України, який має середню освіту, неодруженому, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,
ВСТАНОВИВ :

24 жовтня 2020 року, приблизно о 19 годині 38 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був запрошений до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, з метою встановлення його особистості, так як знаходився у громадському місті в стані алкогольного сп`яніння, без наявного при собі документу, що посвідчує особу, чим порушив вимогу п. 2 ч. 10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2».

Далі було проведено освідування ОСОБА_5 на стан сп`яніння і видано висновок №5293 від 24.10.2020 року про те, що він знаходиться в стані алкогольного cп`яніння, після чого він був доставлений до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області для подальшого з`ясування обставин події і переданий дільничному офіцеру поліції ОСОБА_4 , який в той час ніс службу в складі добового наряду в форменому одязі поліцейського.

Приблизно о 20 годині 32 хвилини вказаного дня, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля центрального входу до адміністративної будівлі Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32, ОСОБА_5 , вступив в конфлікт з дільничним інспектором поліції ОСОБА_4 в ході якого проявляючи неповагу до працівників правоохоронного органу став висловлюватись в нецензурній формі відносно ОСОБА_4 , ображаючи останнього та наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_4 , тим самим підривав авторитет Національної поліції України.

Побачивши протиправні дії ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 до них підбігли працівники поліції та намагались заспокоїти ОСОБА_5 , але останній неодноразово ігноруючи законні вимоги працівників поліції припинити свої протиправні дії, діючи умисно, почав чинити опір представникові правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків, який виразився спочатку у одному удару правою рукою в район лівого вуха ОСОБА_4 , після чого наблизившись до останнього, наніс ще декілька ударів по голові і тулубу ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив дільничному інспектору поліції ОСОБА_4 , згідно довідки від 24.10.2020 року з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин голови.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст.342 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір представникові правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків.

Під час досудового розслідування 30.10.2020 року між потерпілим та підозрюваним в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,471 КПК України, укладена угода про примирення.
Згідно угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій за ч.2 ст.342 КК України.
ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.2 ст.342 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просить угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі, щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди, зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, угода укладена добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє, просить угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.5 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України, покарання сторонами узгоджено в межах санкції ч.2 ст.342 КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Щире каяття, згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання. Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_5 , який є раніше не судимим, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під спостереженням у лікаря нарколога.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси і у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому у вигляді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.10.2020 року, враховуючи обраний вид покарання, слід скасувати, оскільки у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Угоду про примирення, укладену 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № № 0002357, затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч.2 ст.342 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
У відповідності зі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: оптичний диск СД-Р на якому знаходиться відеоматеріал з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.10.2020 року, скасувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч3 ст, 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Роз`яснено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1