Провадження №1-кс/127/7480/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 20.12.2017 про закриття кримінального провадження № 0000085, в порядку ст. 303 КПК України, -

в с т а н о в и в:

06.08.2020 адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що 20.12.2017 постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000085, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 22.01.2013 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На думку особи, яка подала скаргу, дана постанова є необґрунтованою та не законною, а досудове розслідування проведено поверхнево з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що слідчим не було виконано обов`язок у частині всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, в тому числі з метою належного захисту прав потерпілого ОСОБА_4 від кримінального правопорушення.

Так, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив із того, що відповідно до висновків автотехнічних та транспортно-трасологічних експертиз, встановити місце наїзду на пішохода ОСОБА_4 відносно елементів дорожньої обстановки експертним шляхом неможливо.

Дане твердження слідчого є помилковим, оскільки для встановлення місця наїзду проводити такого роду експертизу немає необхідності. Місце наїзду може чітко вказати та показати на місці потерпілий ОСОБА_4 та водій ОСОБА_6 .. Також, про місце наїзду можуть повідомити свідки, які були присутні у момент виявлення ОСОБА_4 з тілесними пошкодженнями, а саме : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ..

Слідчий приймаючи рішення про закриття кримінального провадження виходив із того, що категорично висловитись стосовно можливості попередження водієм ОСОБА_6 наїзду на пішохода ОСОБА_4 неможливо так як згідно показань останнього ОСОБА_6 могла мати технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом екстреного гальмування, а відповідно до показань ОСОБА_6 , остання могла не мати технічної можливості попередити наїзд на пішохода.

Дане твердження слідчого не заслуговує на увагу для прийняття рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки відповідно до висновку висновків №3093/3094/12-52/2910-2911/12-14 повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи від 25.12.2012 року покази водія ОСОБА_6 є технічно неспроможними і вона могла мати технічну можливість попередження наїзду.

На думку сторони захисту, покази ОСОБА_6 є змодельованими з огляду на те, що вони суперечать матеріалам справи з приводу наявності зустрічного автомобіля, припаркованих автомобілів, тощо і їх слід оцінювати критично, як спробу ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення доведена матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_10 30.05.2014 року склав письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ( а.с. 36-38 т.2) , яке з невідомих причин не було погоджено заступником Могилів-Подільського міжрайонного прокурора ОСОБА_11 та без будь-яких вказівок повернуто органу слідства для приведення у відповідність до вимог ст.277 КПК України ( а.с.39 т.2 ).

Про незаконність постанов про закриття кримінального провадження, неповноту досудового слідства та помилковість тверджень слідчого про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення уже висловлювали слідчі судді Вінницького міського суду у своїх ухвалах від 30.09.2015 року (справа 127/22451/15-к) та 07.12.2016 року (справа №127/25435/16-к).

Зокрема, слідчий суддя у своїй ухвалі від 30.09.2015 року аналізуючи постанову слідчого та матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що слідчим не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі: не надано оцінку показам сторони захисту та свідків, які були в автомобілі ОСОБА_6 та під час ДТП, а також свідка ОСОБА_12 , які змінювались протягом досудового розслідування та лише заплутали слідство, і не враховано покази ОСОБА_4 , який надає послідовні покази протягом всього періоду розслідування; не враховані висновки деяких експертиз, які мають значення для встановлення механізму ДТП і відповідно слідчим щодо фактичних обставин зроблено невірний висновок, оскільки він під час винесення оскаржуваної постанови не взяв до уваги вищевикладені обставини.

В ухвалі слідчого судді від 07.12.2016 року теж вказується на неповноту досудового розслідування, безпідставне не взяття до уваги висновків повторних комісійної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертиз від 25.12.2012 року за № 3093/3094/12-52/2910-2911/12-24, згідно якої ділянка на проїзній частини дороги, по якій перед ДТП рухався автомобіль Тойота, має місце, призначене для руху пішоходів (нерегульований пішохідний перехід), а також те, що дане місце згідно показів свідків було освітлене зовнішнім міським освітленням та світлом від навколишніх споруд. Також, з даного висновку встановлено, що в момент коли сталася ДТП, ОСОБА_6 з урахуванням хорошої видимості та незначної швидкості автомобіля могла мати технічну можливість попередити наїзд шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та повинна була керуватися вимогами п.п. 12.3, 18.1 ПДР України.

Також, зазначено про те, що слідчим не надано юридичну оцінку водія, який забрав автомобіль з місця ДТП, будучи до нього причетним та осіб, які були очевидцями даної події та вказали на місце ДТП (в районі нерегульованого пішохідного переходу по вул. Ставиській у м. Могилів-Подільський).

Зазначені слідчими суддями недоліки слідчим не усунуто та 20.12.2017 року формально винесено постанову про закриття кримінального провадження. На підставі викладеного просить скаргу задовольнити.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить скаргу задовольнити з підстав зазначених у ній.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження № 0000085, суд вважає, що дана скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Згідно положень ст. 91 ч. 1 п. 4 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 ч. 2 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОВС СУ ГУ НП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000085 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Суд звертає увагу на те, що слідчим по дану кримінальному провадженні неодноразово було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Однак, дані постанови слідчого були скасовані ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 та 07.12.2016.

Так, 30.09.2015 ухвалою вищевказаного суду скасовано постанову слідчого ВР ДТП СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 28.08.2015 про закриття кримінального провадження за №0000085 та слідчим суддею під час скасування постанови слідчого зазначено перелік слідчих дій, які є необхідними для повноти проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, а саме: не надано оцінку показам сторони захисту та свідків, які були в автомобілі ОСОБА_6 та під час ДТП, а також свідка ОСОБА_12 , які змінювались протягом досудового розслідування та лише заплутали слідство, і не враховано покази ОСОБА_4 , який надає послідовні покази протягом всього періоду розслідування; не враховані висновки деяких експертиз, які мають значення для встановлення механізму ДТП і відповідно слідчим щодо фактичних обставин зроблено невірний висновок, оскільки він під час винесення оскаржуваної постанови не взяв до уваги вищевикладені обставини.

07.12.2016 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області скасовано постанову слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15.11.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000085 та слідчий суддя під час скасування постанови звертає увагу на неповноту досудового розслідування, безпідставне не взяття до уваги висновків повторних комісійної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертиз від 25.12.2012 року за № 3093/3094/12-52/2910-2911/12-24, згідно якої ділянка на проїзній частині дороги, по якій перед ДТП рухався автомобіль Тойота, має місце, призначене для руху пішоходів (нерегульований пішохідний перехід), а також те, що дане місце згідно показів свідків було освітлене зовнішнім міським освітленням та світлом від навколишніх споруд. Також, з даного висновку встановлено, що в момент коли сталася ДТП, ОСОБА_6 з урахуванням хорошої видимості та незначної швидкості автомобіля могла мати технічну можливість попередити наїзд шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та повинна була керуватися вимогами п.п. 12.3, 18.1 ПДР України.

Також, слідчим суддею констатовано той факт, що слідчим не надано юридичну оцінку діям водія, який забрав автомобіль з місця ДТП, будучи до нього причетним та осіб, які були очевидцями даної події та вказали на місце ДТП (в районі нерегульованого пішохідного переходу по вул. Ставиській у м. Могилів-Подільський).

Судом під час огляду матеріалів кримінального провадження було встановлено, що вказівки зазначені в ухвалах суду не виконанні в повному обсязі незважаючи на те, що відповідно до ст. 21 ч. 2 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Вищевказаний перелік слідчих дій не є вичерпним, у разі необхідності слід вжити інші, передбачені КПК України, заходи щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження, розкриття злочину та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, слідчий в порушення вимог КПК України, не провів усіх необхідних слідчих дій, які потребують для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 20.12.2017 про закриття кримінального провадження № 0000085 постановлена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 20.12.2017.

Матеріали кримінального провадження № 0000085 направити до СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя