КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/2429/20
Провадження №1-кс/133/832/20
УХВАЛА

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Медведівка Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ :
Старший слідчий СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством точний час, в період з 21.00 год. 05 вересня 2020 року до 06.45 год. 06 вересня 2020 року, перебуваючи за місцем спільного проживання з дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклої суперечки та сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, свідомо посягаючи на життя іншої людини, в спальній кімнаті наніс чисельні удари кулаками рук в обличчя та по голові ОСОБА_7 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді набряку, дислокації головного мозку, закритої черепно-мозкової травми крововиливів під оболонки головного мозку, від яких настала смерть останньої. Після чого ОСОБА_5 залишив ОСОБА_7 у спальній кімнаті та пройшовши до іншої кімнати ліг на ліжко та заснув. ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 06.45 год. ОСОБА_5 виявив ОСОБА_7 на сходинках ганку будинку померлою.

06 вересня 2020 року о 23:15 год. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ч. 2 ст. 208 КПК України.

07 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий посилається на необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
Прокурор підтримала клопотання. При цьому вказала, що доводи захисника не заслуговують на увагу, оскільки всі процесуальні дії здійснювалися органом досудового розслідування з дотриманням вимог, передбачених законодавством України, затримання підозрюваного здійснено у присутності захисника. При цьому зауважила, що досудове розслідування триває лише третю добу, експертизи ще не проведено, без участі захисника не проведено жодної слідчої дії, а підозра пред`явлена ОСОБА_8 на підставі того обсягу доказів, яким володіє орган досудового розслідування.

Підозрюваний суду пояснив, що даний злочин не скоював, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник, з посиланням на практику ЄСПЛ, просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повному обсязі, оскільки слідством не доведена обгрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Крім того, вказував, що стороною обвинувачення порушено право підозоюваного на захист, а долучені до клопотання докази, зокрема й протоколи допиту свідків, складені з порушенням норм процесуального права, отже є неналежними та недопустимими доказами.

Свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що підозрюваний є їх батьком. Стосунки між ними та батьком добрі. ОСОБА_7 була їх матір`ю, зловживала алкогольними напоями, особливо після смерті брата, хворіла на епілепсію та цироз печінки. Догляд за нею здійснював батько. Мати відмовлялась пройти курс лікування від алкоголізму. Також вказали, що мати часто падала та тому у неї часто виникали тілесні ушкодження.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, свідків і дослідивши докази, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення вказаного вище клопотання з огляду на таке.

З наданих матеріалів клопотання вбачається обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яка підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків.
Відтак, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри спростовуються матеріалами кримінального провадження. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, і відповідальність за його вчинення передбачена у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Європейського суду з прав людини збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зауважив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого оголошено підозру,сукупність установлених даних, зокрема вагомість доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, та дані про його особу, є підстави вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Отже, слідчий суддя враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Марченко проти України»).

Зміст досліджених доказів вказує на те, що обставини вчинення кримінального правопорушення до кінця не з`ясовані, підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, отримує пенсію.

Отже, слідчий суддя не вважає доведеним прокурором необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою задля запобігання ризиків та визнає достатньою можливість їх запобігання при застосуванні стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово із покладенням на нього певних обов`язків, передусім, носити електронний засіб контролю.

Враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, характер та обсяг висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватості, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, зокрема те, що підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, клопотання прокурора про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає частковому задоволенню, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, визнаючи його встановлення слідчим суддею на відповідний строк достатнім для запобігання відповідних ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.176, 181, 183, 193-196, 202, 205, КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

- цілодобово носити електронний засіб контролю;

- прибувати до слідчого, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 негайно доставити до місця його проживання по АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали в частині застосування домашнього арешту та вказаних обов`язків становить 60 днів до 06.11.2020 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 , прокурору, слідчому. Направити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Слічий суддя ОСОБА_1