Справа № 203/2294/18
Провадження № 1-і/203/4/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро по кримінальному провадженню №0000198 від 20 червня 2018 року клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дебальцеве Васильківського р-ну Дніпропетровської області, непрацюючого, має середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначила, що на сьогоднішній день існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження даних ризиків зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_4 було порушено обов`язки, які на нього було покладено ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та йому було повідомлено про підозру від 11 вересня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.
Обвинувачений не заперечував проти розгляду клопотання прокурора за відсутності захисника, надавши про це відповідну заяву.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши про те, що ризики, наведені прокурором у клопотанні, не обґрунтовані, ОСОБА_4 ніяким чином не порушував, раніше обрану йому міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Також, захисник зазначив про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім того, захисник стверджував про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, де він мешкає разом зі своєю цивільною дружиною. У зв`язку з зазначеним, захисник ОСОБА_5 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно абзацу п`ятого п.20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 листопада 2020 року включно.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, дані про особу обвинуваченого, який має середню освіту, не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі.
Також, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, можепереховуватися від суду.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України. Тобто, також за фактом вчинення умисного злочину.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, один зі злочинів, інкримінованих ОСОБА_4 , є злочином проти власності, вчинений з корисливих мотивів, раніше ОСОБА_4 судимий, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.
Вищенаведене є підтвердженням ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення ним інших кримінальних правопорушень, задля отримання прибутку.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, який ним був порушений. А також, 22 липня 2020 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 22 вересня 2020 року, однак, незважаючи на встановлені ухвалою обмеження, обвинуваченим 10 вересня 2020 року знову було скоєно кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, йому було повідомлено про підозру у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, судом враховується характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить до висновку, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а отже, на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.
Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у ОСОБА_4 цивільної дружини та постійного місця проживання, хоча і мають місце, але вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Також, посилання обвинуваченого та захисника на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд не може взяти до уваги, оскільки оцінка наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення судом надається при ухваленні вироку.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.
Суд, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
На підставі викладеного, керуючись п.20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 24 січня 2021 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1