ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/117/21 Справа № 183/3676/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 26 вересня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України на 1 рік. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, визначено покарання 3 роки обмеження волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України на 1 рік,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області було задоволено та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_8 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що 04.11.2019 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також йому роз`яснено правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, про що було відібрано письмове пояснення та підписку, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме 1 та 3 четвер кожного місяці. Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_8 № 177/2019, останній з`являвся на реєстрацію відповідно до встановленого графіку. Однак судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_8 систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення у вигляді попереджень та штрафів. 07.05.2020 року з засудженим ОСОБА_8 було проведено індивідуально-профілактичну бесіду про недопущення вчинення ним правопорушень. Але, ОСОБА_8 висновки не зробив, продовжив скоювати адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. А посилання засудженого на складні життєві обставини, завдяки яким, з його слів, він вимушений порушувати закон, зокрема, будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом, продовжувати їздити за кермом, не можуть бути прийняті судом, оскільки не виправдовують порушення закону.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 для відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з моменту взяття на облік ОСОБА_8 останній сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся для відмітки у дні, визначені органом пробації, повідомляв про зміну своєї роботи та її графік, про що є відповідні дані в матеріалах справи, а саме його заяви та клопотання про зміну часу відміток. Зазначений факт говорить про сумлінну та відповідальну позицію ОСОБА_8 , яка полягала у бажанні виправитися та чинити дії у відповідності до Закону. На даний час ОСОБА_8 працює на будівництві, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Зазначає, що будь яких адміністративних правопорушень за час перебування на обліку ОСОБА_8 не вчиняв. Про складання наявних в матеріалах справи протоколів йому взагалі нічого не відомо. Підпис, який стоїть в протоколах нібито від його імені, йому не належить. Чотири підписи є різними та не відповідають оригіналу, що говорить, на думку апелянта, про фальшування вказаних протоколів. Інші ж 3 протоколи взагалі роздруковані з незрозумілого носія та на них відсутні будь-які підписи, а постанови, які складені вручну, не містять всіх необхідних реквізитів, підписів особи, що склала постанову.
Звертає окрему увагу на те, що всі протоколи пов`язані з переходом дороги поза межами пішохідного переходу, а це взагалі не може свідчити про те, що ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення чи будь яким чином не виконувати обов`язки, покладені рішенням суду.
ОСОБА_8 вказує на те, що пояснення писав власноруч, але під диктовку інспектора, який запевнив, що це лише формальність і будь яких наслідків не матиме.
Зазначає, що ухвалою суду від 23.07.2020 року ОСОБА_8 було знижено покарання до максимальної межі покарання, а саме до 3 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Тобто, фактично визначене нове покарання. Після приведення вироку у відповідності до Закону його знову викликали до відділу, де ще раз ознайомили з правами та обов`язками, попередили про наслідки вчинення адміністративних правопорушень та визначили дні явки. Тож вважає, що саме з цього часу повинні рахуватися порушення умов відбування покарання, якби такі й були, а суд при вирішенні подання не звернув на це уваги, що потягло за собою прийняття незаконного та необгрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка вважала за необхідне апеляцію залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши надані матеріали і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України», при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Однак суд першої інстанції даних вимог Закону дотримався не в повному обсязі.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Виходячи зі змісту цього закону, для скасування рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з направленням його відбувати покарання, необхідна сукупність відповідних підстав, передбачених вказаним законом, а саме, щоб: засуджений не виконував покладені на нього обов`язки; систематично вчинював правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення; його поведінка свідчила про небажання стати на шлях виправлення.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, і на нього були покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, визначено покарання 3 роки обмеження волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України на 1 рік.
На обліку в Новомосковському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 перебуває з 31 жовтня 2019 року.
04.11.2019 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також йому роз`яснено правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, про що було відібрано письмове пояснення та підписку, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме 1 та 3 четвер кожного місяці.
Згідно оскаржуваної ухвали суд першої інстанції направив ОСОБА_8 для відбування призначеного вказаним вироком покарання у зв`язку з тим, що останній систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Між тим, задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації з цих підстав, суд першої інстанції належним чином не перевірив всі обставини даного провадження у сукупності, не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах провадження та доводам засудженого з цих підстав.
Як убачається з матеріалів особової справи № 177/2019, ОСОБА_8 постійно з`являвся на реєстрацію відповідно до встановленого графіку, тобто належним чином виконував покладені на нього судом обов`язки, визначені ст. 76 КК.
Крім того, відповідно до характеристики Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , скарг та нарікань до виконкому сільської ради від сусідів та жителів села не надходило, характеризується посередньо, компрометуючого матеріалу в справах виконкому немає.
Посилаючись на систематичність притягнення засудженого ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, суд формально зазначив у своєму рішенні їх наявність та за якою статтею він притягався до відповідальності, ретельно не перевіривши доводи засудженого в частині оскарження ним взагалі фактів вчинення адміністративних правопорушень та зокрема відсутності його підпису на постановах, наявних у справі, з огляду на те, що деякі з них не підписані, а на чотирьох містяться нібито підписи ОСОБА_8 , які всі є різними між собою та не відповідають зразку дійсного підпису засудженого, до того ж, з урахуванням того, що всі перераховані судом адміністративні правопорушення належать до сфери забезпечення безпеки дорожнього руху, і більшість з них за перехід пішоходом проїзної частини у невстановленому місці, про що, зокрема, йдеться в поданій апеляційній скарзі.
Тож, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції без належної перевірки питання про виконання або невиконання покладених на ОСОБА_8 вироком обов`язків, без ретельного дослідження відомостей про його особу та встановлення фактів дійсності вчинення саме ОСОБА_8 зазначених адміністративних правопорушень, з огляду на вищевикладені обставини, дійшов передчасного висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення та про скасування у звязку з цим звільнення його від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього для відбування призначеного покарання.
Таким чином, все викладене вище, на думку апеляційного суду, не може свідчити про системне порушення засудженим встановленого органом пробації порядку реєстрації осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням за відсутності належних та допустимих доказів вчинення саме ОСОБА_8 трьох і більше правопорушень.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини справи, необгрунтовано погодився з висновком у поданні органу Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 25 серпня 2020 року, про що зазначив у своїй ухвалі, прийнявши передчасне та необґрунтоване рішення стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з призначенням нового судового розгляду відповідно до ст.407 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4