ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/104/21 Справа № 207/3459/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого суддіБаглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 25 лютого 2021 року, з покладенням на нього таких обов`язків:
1) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години до 06.00 години;
2) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;
3) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вступив в попередню змову з ОСОБА_9 , вони приїхали до будинку АДРЕСА_2 , де біля вказаного домоволодіння на проїжджій частині знаходився автомобіль ГАЗ 3110, державний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_10 залишає вказаний автомобіль на проїжджій частині.
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно за попередньою змовою, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, цілком усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно ОСОБА_7 за допомогою привезеного з собою ключа, зняв чотири колеса з автомобілю ГАЗ 3110, державний знак НОМЕР_1 , які належать потерпілій ОСОБА_10 , після чого разом з ОСОБА_9 погрузили викрадені чотири колеса в автомобіль ВАЗ 2110, державний знак НОМЕР_2 , на якому приїхали на місце події.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5400 грн.
Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_7 26.12.2020 року приблизно о 04.00 годині, разом з ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , синього кольору, вступивши в попередню змову, приїхали до будинку АДРЕСА_3 , попередньо знаючи, що біля 3-го під`їзду вказаного будинку знаходиться вищевказаний автомобіль, що належить потерпілому ОСОБА_11 . Реалізуючи свій прямий умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем ЗАЗ 1102, державний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи спільно, таємно, повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виштовхали автомобіль на проїжджу частину. Після чого, ОСОБА_7 сів в салон автомобілю за кермо, а ОСОБА_9 за допомогою привезеної з собою мотузки прив`язав автомобіль ЗАЗ 1102, державний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , до автомобілю ВАЗ 2110 державний знак НОМЕР_2 , на якому вони приїхали на місце події та шляхом буксирування автомобілю ЗАЗ 1102, державний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , покинули місце події, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди.
Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й передбачені ст. 178 КПК України, а також враховуючи, що прокурором в суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, слідчий суддя зробив висновок, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочинів, не має офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків.
Прокурор наголосив, що підозрюваний ОСОБА_7 втік з місця скоєння кримінальних правопорушень та сховав викрадене майно і автомобіль, а тому може і в подальшому чинити перешкоди у проведенні досудового слідства, а також переховуватись від органів досудового слідства.
Прокурор зазначив, що існує висока ймовірність скоєння підозрюваним ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, у тому числі тяжких, а тому прокурор вважає, що запобіжний захід, обраний слідчим суддею, не відповідає особі підозрюваного.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з чим йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що у клопотанні слідчого не вказано про наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а сама по собі лише наявність підозри не є підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання та має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4