ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2376/20 Справа № 192/1015/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 28 травня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 28 травня 2018 року, щодо
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних обвинуваченого, оскільки за результатами неодноразового виклику останнього до суду, а також застосування щодо нього примусових заходів судом було встановлено, що обвинувачений за зазначеною в обвинувальному акті адресою не мешкає тривалий час, встановити його місце знаходження на теперішній час неможливо.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що обвинувальний акт, складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить виклад анкетних даних обвинуваченого, зокрема, відоме органам досудового розслідування місце проживання обвинуваченого. Вказує, що матеріали провадження не містять жодного офіційного документу на підтвердження того, що на момент складання обвинувального акту обвинувачений тривалий час не проживав за місцем мешкання. Звертає увагу, що ОСОБА_7 не був жодного разу належним чином повідомлений судом про дату та час розгляду провадження. Посилається на вимоги ст. 335 КПК України. Зазначає, що під час проведення досудового розслідування обвинувачений з`являвся за викликом до слідчого та прокурора.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000362 щодо ОСОБА_7 апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні було дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

В обвинувальному акті зазначено, що обвинуваченим є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Василівка Дніпропетровської області, громадянин України, маючий вищу освіту, не працюючий, не одружений, не депутат, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
Судом першої інстанції у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого у підготовче судове засідання його було піддано примусовому приводу та в ході виконання ухвал суду про привід ОСОБА_7 , зокрема, в ході виконання ухвали суду від 21 січня 2020 року, було встановлено, що обвинувачений приблизно півроку не проживає за зазначеною у ухвалі суду адресі та встановити його місце знаходження не надалось можливим, разом з тим відповідно до матеріалів провадження обвинувальний акт надійшов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 червня 2019 року.
Крім того, як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 з`являвся до слідчого при виконанні слідчих та процесуальних дій, зокрема, 31 травня 2019 року для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного, а також ознайомленні з матеріалами досудового розслідування та отримання обвинувального акту.
Зазначене свідчить про те, що стороною обвинувачення на час складання обвинувального акту було встановлено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 та подальша зміна обвинуваченим свого місця проживання не є порушенням з боку сторони обвинувачення вимог ст. 291 КПК України.
Тобто, при складанні обвинувального акта у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 анкетні відомості обвинуваченого вказані відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про дотримання процесуальних вимог.

Посилання в ухвалі суду на те, що стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних ОСОБА_7 , так як за зазначеним в обвинувальному акті місці проживання обвинувачений фактично не перебуває та встановити місце знаходження обвинуваченого не надалось можливим, здійснити його привід до зали суду неможливо, не можуть бути визнані належним обґрунтуванням того, що зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки наведені обставини не стосуються безпосередньо змісту обвинувального акту.

Апеляційний суд зазначає, що неявка обвинуваченого на підготовче судове засідання є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження, проте ця перешкода не може бути усунута шляхом повернення обвинувального акту прокурору, оскільки стадія досудового розслідування вже завершена, а прокурор, на відміну від суду, позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, направлені на встановлення місця знаходження обвинуваченого.

Суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 335 КПК України про те, що у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду, прийняте за результатами підготовчого засідання, є незаконним, оскільки при його постановленні були порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4