Справа № 730/338/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/675/20
Категорія - ч.2 ст. 359 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 10 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2018 року за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді п`яти місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2018 року, яке за правилами ч. 1 ст. 72 КК України переведене з громадських робіт на арешт, та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді п`яти місяців дванадцяти днів арешту.

Як встановив суд, ОСОБА_6 01 серпня 2018 року був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Після набрання 31 серпня 2018 року вироком законної сили засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік у Борзнянському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, де 25 вересня 2018 року був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, наслідками від його ухилення, йому було видане направлення до КП «Борзна-Комунальник» для відбування покарання за місцем проживання з 26 вересня 2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 приступив до відбування покарання у виді громадських робіт тільки в листопаді 2018 року, коли з призначених за графіком 88 годин громадських робіт відбув лише 28 годин.

З призначених за графіком у грудні 2018 року 88 годин громадських робіт ОСОБА_6 відбув лише 28 годин.

У січні 2019 року з призначених 84 годин та з 80 годин у лютому 2019 року ОСОБА_6 не відбув жодної години.

З призначених 80 годин у березні 2019 року ОСОБА_6 відбув лише 16 годин.

З призначених 84 годин у квітні 2019 року, з 84 годин у травні, з 80 годин у червні, з 92 годин у липні з 84годин у серпні та вересні, з 92 годин у жовтні, з 84 годин у листопаді та з 88 годин у грудні 2019 року ОСОБА_6 не відбув жодної години.

З призначених за графіком 88 годин у січні 2020 року ОСОБА_6 не відбув жодної години.

З 80 годин у лютому 2020 року відбув 20 годин, з 84 годин у березні 2020 року відбув 4 години.

Загалом, з 240 годин громадських робіт, визначених до відбуття вироком суду, ОСОБА_6 відбув 104 години.

В частині ухилення від виконання 36 годин громадських робіт у жовтні 2018 року кримінальне провадження було закрите, а тому ОСОБА_6 умисно не відбув покарання - 100 годин громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, мотивуючи тим, що призначене судом покарання є занадто суворим, без урахування того, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.

У тому, що повністю він не відробив громадські роботи, щиросердно розкаюється. Звертає увагу на свій молодий вік, проживання з матір`ю та бабусею, яка є непрацездатною і практично знаходиться на його та на маминому утриманні. Час відбування покарання прийдеться на зимову пору року, його матері та бабусі доведеться обходитися без чоловічої допомоги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про зміну вироку та пом`якшення покарання до двох місяців арешту, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказуючи на багаторазове притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Обираючи покарання у виді арешту на строк п`ять місяців, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер злочину, обставини справи, характеристики обвинуваченого.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, проте вчиняється навмисно. З часу набрання вироком законної сили 31 серпня 2018 року, ОСОБА_6 відбув тільки 104 години громадських робіт.

Починаючи з 2014 року, ОСОБА_6 кожного року притягується до кримінальної відповідальності і з огляду на його вік та сімейне становище, суди його звільняють від покарання з випробуванням або на підставі ст. 69 КК України, за вчинення тяжкого злочину застосовують, більш м`яке покарання.

Ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт вчинив під час не відбутого покарання за попереднім вироком, а тому районний суд, на підставі ст. 71 КК України призначив покарання за сукупністю вироків.

Доводи апеляційної скарги про молодий вік, необхідність допомагати матері та бабусі, не заслуговують на увагу. Обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, його твердження, що він став на шлях виправлення та не вчинятиме більше злочинів, не заслуговують на довіру.

В силу ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З огляду на характер злочину, обставини справи, характеристику обвинуваченого, його щире каяття, рецидив злочину, суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості правопорушення, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи та не становитиме «особистий надмірний тягар для особи», буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11