Справа № 369/7064/19
Провадження №1-кс/369/2208/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі Бондар , за участю слідчого ОСОБА_2 , власника майна ліквідатора ТОВ «Оленерго» ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 388 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 з клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 388 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 19.04.2019 року до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області з письмовою заявою звернулася ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Оленерго» (, юридична адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4-Б) ОСОБА_3 , з приводу того, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, приховують та вчиняють інші незаконні дії з майном, яке описано Товариством що визнане банкрутом та щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Господарського суду Київської області від 13.06.2018 року в справі № 911/343/16 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНЕРГО» (юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4 Б, ) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 (Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 144 від 31.01.2013 року).

У грудні 2014 року між ТОВ «РЕСПЕКТ ІНВЕСТМЕН» в особі директора ОСОБА_6 (продавець) та ТОВ «ОЛЕНЕРГО» в особі директора ОСОБА_7 (покупець) був укладений договорів купівлі-продажу № 1812/14 та відповідно до Додатку № 1 Продавець передав Покупцю тепловоз ТГМ 4 № 1968 із технічною документацією.

Вказаний тепловоз був придбаний за кредитні кошти ПАТ «Укрінбанк»

Також, відповідно до протоколу № 29/1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНЕРГО» від 18 грудня 2014 року учасники загальних зборів надали згоду на реєстрацію та постановку на облік тепловозу ТГМ 4 № 1968, купленого згідно договору купівлі продажу № 1812/14 від 18.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.03.2016 порушено провадження у справі № 911/343/16 про банкрутство ТОВ «ОЛЕНЕРГО», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно звіту про хід процедури розпорядження майном Товариства станом на 08.06.2018 року, за результатами інвентаризації майна було виявлено договір купівлі-продажу Тепловоза ТГМ 4 № 1968, який перейшов у власність Товариства. Однак, відповідно до цього звіту відсутній Тепловоз ТГМ 4 № 1968, який у грудні 2014 року був придбаний у компанії ТОВ «РЕСПЕКТ ІНВЕСТМЕН», та на даний час його місце знаходження не відоме.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 , як ліквідатором, було вжито заходів щодо розшуку майна Товариства, зокрема зазначеного вище тепловоза, та з`ясовано, що останнє місце його знаходження, зі слів колишнього директора ТОВ «ОЛЕНЕРГО» ОСОБА_8 була залізнична станція «Коростень», де тепловоз використовувався.

Слідчий зазначив, що невстановлені особи, діючи умисно з корисливих спонукань, здійснюють приховування та вчиняють інші незаконні дії з майном Товариства, а саме з Тепловозом ТГМ 4 № 1968, чим завдають збитків товариству.

Вказаний Тепловоз ТГМ 4 № 1968 у відповідності до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий просив накласти арешт на Тепловоз ТГМ 4

№ 1968, згідно технічного опису зазначеного у Додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1812/14 від 18 грудня 2014 року (акт прийому передачі тепловоза); заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном, а саме: Тепловозом ТГМ 4 № 1968, незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню; надати дозвіл на вилучення Тепловоза ТГМ 4 № 1968, з подальшою передачею Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНЕРГО» (юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4-Б, ).

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні власник майна та адвокат клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України вилученими може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, перебуває кримінальне провадження № 0001928 від 20.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 388 КК України.

Постановою слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 від 22.04.2019 року у кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 388 КК України, визнано речовим доказом Тепловоза ТГМ 4 № 1968, згідно технічного опису зазначеного у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1812/1 від 18.12.2014 року.

Суд, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність накладення арешту та заборону на користування, розпорядження та користування вищевказаним тепловозом ТГМ 4 № 1968, оскільки слідчим доведено, що арешт майна необхідний з метою збереження даного майна як речового доказу.

Щодо вимоги про надання дозволу на вилучення тепловозу ТГМ 4 № 1968 з подальшою його передачею ТОВ «Оленерго», то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки слідчим не обґрунтовано необхідності застосування даного виду застереження для збереження речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 13, 170-173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України арешт та заборону на відчуження, розпорядження та користування тепловозом ТГМ 4 № 1968, згідно технічного опису зазначеного у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1812/1 від 18.12.2014 року.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1