Справа №468/826/17-к
Провадж.№1-кп/481/53/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13 березня 2017 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новопавлівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

встановив:
11 березня 2017 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебував поряд з багатоквартирним двоповерховим будинком по вул. Ювілейна, 72, у м. Баштанка Миколаївської області, який розташований поблизу розважального закладу «Каскад». Знаходячись у вказаному місці у ОСОБА_3 виник раптовий словесний конфлікт із ОСОБА_7 , так як останній зробив зауваження ОСОБА_3 щодо його неправомірних дій. Під час конфлікту, який відбувся між останніми у ОСОБА_3 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . З метою реалізації свого умислу спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_3 вирішив покликати на допомогу своїх знайомих, які перебували у розважальному закладі «Каскад». Після чого ОСОБА_3 разом із товаришами підбіг до хвіртки металевих воріт вищезгаданого будинку, де в цей час з іншого боку воріт знаходився потерпілий ОСОБА_7 та тримав вхідну хвіртку до двору. В цей час ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ставши на металеві ворота наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_7 , в результаті чого останній відійшов від воріт та відпустив хвіртку. В подальшому ОСОБА_3 відчинив хвіртку і зайшов до двору та повторно наніс удар правою рукою ОСОБА_7 в область голови, в результаті чого останній втратив свідомість та впав на землю. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді епідуральної гематоми праворуч об`ємом 20 мл (скупчення крові між кістками склепіння черепа твердої мозкової оболонки), яке, відповідно до висновку комплексної судово-медичної експертизи № 63-К від 13.06.2017 року, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, та повідомив, що у березні місяці 2017 року, близько 23.30 годині він пішов у центр м. Баштанка Миколаївської області. Десь близько 00.00 00.30 годині знаходився поблизу бару «Каскад», що у м. Баштанка Миколаївської області. Зайшовши у приміщення бару, підійшов до столика, за яким знаходився ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де вони разом проводили час. Близько 01.30 годині, враховуючи те, що усі вбиральні у барі «Каскад» були зачинені, він вийшов на вулицю та направився до огорожі житлових будинків, які знаходяться поруч, для того, щоб справити свої природні потреби. В той час, із двору одного із житлових будинків, до нього почали кричати двоє чоловіків та робити йому зауваження з приводу його поведінки. Між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 йому погрожували. ОСОБА_12 тримав у руці палицю, проте жодних активних дій по відношенню до нього не вживали. Він повернувся до бару, де попросив ОСОБА_10 про допомогу, а саме допомогти «розібратись» із людьми, які йому погрожували. Однак останній розмовляв по телефону, тоді він повернувся сам до того ж двору, зайшов на подвір`я, побачив як ОСОБА_7 , стоячи до нього обличчям раптово впав на землю потиличною частиною голови та втратив свідомість. Він підійшов до нього та почав приводити його до тями. В той час із будинку вийшла якась молода дівчина, він попросив її викликати швидку медичну допомогу, а сам пішов по воду. Коли повернувся із водою, то нікого вже не було. Цивільні позови також не визнає. З приводу зустрічі із дружиною потерпілого ОСОБА_13 підтвердив, що дійсно така зустріч мала місце. Проте особисто він не розмовляв із нею, це робив його батько, та підтвердив, що дійсно вони просили її забрати заяву із поліції, так як йому необхідно було виїжджати за кордон.

Попри повне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у справі:

показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який, будучи допитаним безпосередньо у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення та приведеним до присяги, повідомив, що 11.03.2017 року близько 01.00 години він перебував у дворі свого домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 , де випивали спиртні напої. Коли раптом почув, як хтось справляє природню потребу на паркан. Вже згодом виявилося, що це був ОСОБА_3 . Вони зробили йому зауваження. Далі у нього виникла сварка із ОСОБА_3 , останній направився назад до бару. Далі він почав закривати хвіртку та в цей час до неї підійшов ОСОБА_3 та наніс йому удар кулаком по голові, від чого він відійшов від хвіртки та через неї зайшов ОСОБА_3 . Після цього потерпілий повідомив, що від отриманої травми у голову, дальших подій він не пам`ятає;

даними безпосередньо у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_13 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384, 385 КК України, та приведеною до присяги, повідомила, що являється дружиною потерпілого ОСОБА_7 , з яким разом проживають у АДРЕСА_3 . Подвір`я їхнього будинку огороджене, є ворота. Будинок знаходиться поблизу бару «Каскад».У їхньому дворі знаходиться літня колиба, де вони часто проводять час із друзями. Того вечора, 11 березня 2017 року, ОСОБА_7 знаходився там із друзями: ОСОБА_15 та Сметаною (грали у карти). Вона лягла спати і не чула, коли її чоловік прийшов. Десь над ранок почула дзвінок у вхідні двері. Вийшовши із кімнати, побачила, що ОСОБА_7 лежить у коридорі на підлозі, обличчям вниз. Вона відчинила двері, на порозі стояв їх сусід та запитав, де ОСОБА_16 та сказав подивитися, чи він ще живий. Пізніше розповів, що він чув вночі бійку на вулиці. Коли вийшли на вулицю, то побачили поблизу люка ОСОБА_16 , який був побитий. Після цього, вона підійшла до чоловіка, який лежав на підлозі, розвернула його та побачила, що він дійсно побитий (голова була у крові з правої сторони, кров також була у вухах). Допомогла йому піднятися, завела у кімнату та поклала на ліжко, залишивши його на деякий час, бо подумала, що може, коли він відпочине, то щось розкаже про те, що з ним відбулося. Сама також пішла трохи відпочити. Однак, проснувшись, підійшла до ОСОБА_7 та побачила, що його стан не покращується, зателефонувала його матері та мед брату ОСОБА_17 . ОСОБА_7 оглянув лікар та запропонував звернутися у лікарню. На наступний день викликали поліцію. У понеділок ОСОБА_7 завезли у лікарню, де лікар хірург сказав, що його стан важкий та йому необхідно робити операцію (трепанацію черепа). Коли вона розмовляла із ОСОБА_12 , який у ту ніч був разом із ОСОБА_7 , то останній сказав, що коли ОСОБА_7 проводив ОСОБА_12 , то побачив як невідомий їм чоловік підійшов до огорожі їхнього будинку за «природніми потребами», на що ОСОБА_7 зробив зауваження останньому, та в результаті відбулася бійка, проте він нічого не буде говорити, бо боїться людей зі сторони ОСОБА_3 та дав їй 500 гривень на лікування чоловіка. Згодом, через декілька днів, у неї відбулася зустріч із ОСОБА_3 та його батьком, під час якої ОСОБА_18 просив у неї вибачення за те, що сталося. Вони пропонували матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_7 , однак за умови, що вони заберуть заяву із поліції, на що вона не погодилася. І з цього часу у них жодних зустрічей не було. Про те, що до побиття її чоловіка причетний ОСОБА_3 дізналася у лікарні, коли до ОСОБА_7 , прийшли працівники поліції та запропонували впізнати того, хто це зробив. Тоді ОСОБА_7 вказав на фото із зображенням ОСОБА_3 ;

даними безпосередньо у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, та приведеним до присяги, повідомив, що з вечора приїжджав до ОСОБА_7 . Вони посиділи, порозмовляли та він поїхав додому. Зранку йому зателефонувала дружина ОСОБА_7 . Ірина і повідомила, що ОСОБА_20 побитий у важкому стані. Він відразу ж приїхав та побачив, що ОСОБА_7 лежав та стогнав, у вухах у нього була кров. У неділю чи у понеділок (він точно не пам`ятає) відвіз ОСОБА_7 у лікарню, де йому зробили МРТ, та лікар сказав, що стан ОСОБА_7 важкий, йому необхідне оперативне втручання, яке потрібно робити у м. Миколаєві, однак він не «транспортабельний», тому потрібно викликати санавіацію, а це коштує великі гроші. Відтак, він зателефонував дружині ОСОБА_20 та розповів про все, вони вирішили не чекати та все робити для того, щоб допомогти ОСОБА_20 . Через декілька днів, йому зателефонувала дружина ОСОБА_20 та попросила піти із нею на зустріч до ОСОБА_21 , які хочуть із нею порозмовляти. Коли вони прийшли на цю зустріч, там був ОСОБА_3 разом із батьком. Під час розмови, вони сказали, що розуміють, що так сталося та вони хочуть допомогти. Ірина їм відповіла, що допомога їй потрібна, проте заяви із поліції вона забирати не буде;

даними безпосередньо у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_22 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, та приведеним до присяги, повідомив, що працює у барі «Каскад», що знаходиться у м. Баштанка Миколаївської області, охоронцем. Десь у березні місяці 2017 року, точної дати він вже не пам`ятає, він знаходився на своєму робочому місці у барі «Каскад», де також перебував і ОСОБА_3 , якого він добре знав. Підтвердив, що йому відомо той факт, що ОСОБА_3 професійно займається боротьбою. В той вечір у барі також були друзі ОСОБА_3 . Пам`ятає, як ОСОБА_3 забіг у бар і покликав із собою своїх друзів. Усі вони вибігли на вулицю і направилися у сторону житлових будинків. Він попрямував за ними. Підійшовши до одного із огороджених житлових будинків, він побачив, що на території такого будинку за огорожею знаходиться ОСОБА_7 , а поруч із ним перебував ще один невідомий йому чоловік із палицею у руці. Коли ОСОБА_7 підійшов до хвіртки, щоб її закрити, ОСОБА_3 виліз на ворота та вдарив ОСОБА_7 кулаком своєї руки у голову. Далі ОСОБА_3 відкрив хвіртку, зайшов на подвір`я та вдарив ОСОБА_7 в обличчя, від чого той впав. Далі він розборонив усіх. Хлопці разом із ОСОБА_3 пішли назад у бар, а він викликав швидку медичну допомогу. Коли приїхали медики, привели ОСОБА_7 до тями та він пішов додому;

даними безпосередньо у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, та приведеним до присяги, повідомив, що у 2017 році, точної дати та часу він вже не пам`ятає, він разом із ОСОБА_7 сиділи на подвір`ї житлового будинку за місцем проживання останнього, що у м. Баштанка Миколаївської області, та знаходиться поблизу бару «Каскад». Подвір`я будинку огороджене металевим парканом. Коли раптом вони почули як хтось підійшов до паркану та справляє там свої природі потреби. ОСОБА_7 зробив йому зауваження. Згодом до двору забігла група людей та влаштували там бійку. Хто почав бій ку, та осіб, які там були він не міг розпізнати, оскільки було темно. ОСОБА_7 стояв біля хвіртки, коли усі ті люди хотіли зайти у двір. Коли усі розійшлися, він побачив ОСОБА_7 , який лежав на землі. В той час, із будинку вийшов якийсь чоловік, вони завели ОСОБА_7 до будинку;

заявою потерпілого ОСОБА_7 начальнику Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 12 березня 2017 року, якою він просить притягнути до відповідальності невідому йому особу, яка 11 березня 2017 року заподіяла йому тілесні ушкодження;

витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості за заявою потерпілого ОСОБА_7 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2017 року за № 0000128 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 125 КК України;.

даними протоколу огляду місця події від 14.03.2017 року, складеного слідчим СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області, у присутності понятих та фото таблицею до нього, яким підтверджено проведення огляду території прилеглої до двору багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а саме тротуар вулиці Ювілейна, який прилягає до парку та входу до подвір`я згаданого вище будинку. Вхід у подвір`я являє собою ворота та хвіртку з лівої сторони, які виготовлені із металопрофілю;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 березня 2020 року, складеного слідчим СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області, у присутності понятих, підтверджено те, що потерпілому ОСОБА_7 пред`явлено для впізнання чотирьох осіб за фотознімками, серед який на фото № 1 він впізнав особу, яка 11 березня 2017 року заподіяла йому тілесні ушкодження, яким виявився ОСОБА_3 ;

листом головного лікаря Баштанської ЦРЛ від 16 березня 2017 року, встановлено, що гр. ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою у Баштанську ЦРЛ 13.03.2017 року, йому встановлено діагноз закрита черепно-мозгова травма. Забій головного мозку, епідуральна гематома справа, ступінь тяжкості тяжкий;

постановою слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 18 березня 2017 року, склад кримінального правопорушення по кримінальному провадження № 0000128 від 13.03.2017 року перекваліфіковано з ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

листом головного лікаря Баштанської ЦРЛ від 21 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_3 13 березня 2017 року звертався на прийом до лікаря хірурга, йому було проведено рентгенографію правої кисті;

даними висновку експерта № 63-К від 13.06.2017 року, складеним на виконання постанови слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 13.04.2017 року, встановлено, що у ОСОБА_7 мало місце пошкодження у вигляді епідуральної гематоми праворуч об`ємом 20 мл (скупчення крові між кістками склепіння черепа і твердої мозкової оболонки), дане пошкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета, у строк, зазначений у постанові слідчого, утворення даного пошкодження внаслідок удару кулаком руки не виключається, утворення такого пошкодження внаслідок падіння з положення стоячи з наступним ударом правою половиною голови об тверду поверхню не виключається, за ступенем тяжкості дане пошкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

даними протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 06.06.2017 року, складеного слідчим СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, та фото таблицею до нього, у якому зафіксовано проведення такої слідчої дії із потерпілим ОСОБА_7 ,, який розповів про події, які відбулися 11 березня 2017 року. Так, він повідомив, що 11.03.2017 року близько 01.00 години він перебував у дворі свого домоволодіння та побачив як в цей час хтось справляє природню потребу на паркан. Він разом із ОСОБА_14 вийшли із подвір`я. Далі у нього виникла сварка із невідомим йому чоловіком, під час якої ОСОБА_20 залишився із ОСОБА_3 , а він пішов у двір, де взяв держак. Коли ОСОБА_3 побачив у його руках держак, то направився до бару «Каскад». Далі він із ОСОБА_20 повернулися у двір, віддав йому держак та почав закривати хвіртку та в цей час до неї підійшов ОСОБА_3 та наніс йому удар кулаком по голові, від чого він відійшов від хвіртки та через неї зайшов ОСОБА_3 . Після цього потерпілий повідомив, що від отриманої травми у голову, дальших подій він не пам`ятає;

даними протоколу проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_3 від 07.06.2017 року, складеного слідчим СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, та фото таблицею до нього, у якому зафіксовано проведення такої слідчої дії із підозрюваним ОСОБА_3 ,, який розповів про події, які відбулися 11 березня 2017 року. Так, він повідомив, що 11.03.2017 року близько 01.00 години він перебував на території, прилеглій до двору багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , поряд із парканом. В цей час до нього із двору вийшли двоє чоловіків, які запитали його про те, що він там робить. Підійшовши до нього десь за 1 м. зупинилися. Далі між ним та одним із чоловіків виникла сварка, під час якої потерпілий повернувся до двору та вийшов із палицею в руках. Далі ОСОБА_3 пішов від них до бару «Каскад» та через деякий час знову повернуся до них. В той час обидва чоловіки знаходилися у дворі за зачиненими ворітьми та хвірткою. ОСОБА_3 відчинив хвіртку та зайшов у двір, коли потерпілий почав від нього відходити, то впав на землю на спину. Він підійшов до потерпілого, підняв йому голову та повернув його на правий бік, намагаючись привести його до тями. Після цього ОСОБА_3 залишив територію двору та направився у сторону центру м. Баштанка та дорогою неподалік двору зустрів ОСОБА_23 , який йшов йому на зустріч;

даними протоколу проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_3 від 07.06.2017 року, складеного слідчим СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, та фото таблицею до нього, у якому зафіксовано проведення такої слідчої дії із підозрюваним ОСОБА_3 ,, який розповів про те, що на початку березня 2017 року він перебував на тренуванні з греко-римської боротьби у спортзалі, що знаходиться у приміщенні Баштанського відділу поліції, у м. Баштанка по вул. Бойченка, 5. Перебуваючи на тренуванні разом із ОСОБА_24 , останній, виконуючи один із прийомів (задній пояс) виконав кидок ОСОБА_3 , під час якого він отримав травму у правій кисті. Після чого він припинив тренування;

даними висновку експерта № 116/45 від 22 червня 2017 року, складеного на виконання постанови слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 19 червня 2017 року, встановлено, що у ОСОБА_3 було наявним пошкодження у вигляді забою м`яких тканин тильної поверхні правої кисті, утворення якого не можна виключити «в результаті падіння при наданні тілу прискорення та удару зовнішньою стороною кисті правої руки об тверду поверхню»;

постановою слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 23 червня 2017 року, склад кримінального правопорушення по кримінальному провадженні № 0000128 від 13.03.2017 року перекваліфіковано з ч.1 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 122 КК України

висновком експерта від 21 січня 2020 року, складеним на виконання ухвали суду про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 23 грудня 2019 року за клопотанням прокурора, встановлено, що у ОСОБА_7 наявні відділені наслідки ЧМТ із забоєм головного мозку та епідуральною гематомою (оперований 13.03.2017 року) у вигляді енцефалопатії із гіпертензійно-лікворним синдромом, дефектом кісток черепу (оперований 15.11.2017 року) пластика кісткового дефекту черепа справа титановою перфорованою пластиною та він визнаний інвалідом 3-ї групи. Розмір стійкої втрати загальної працездатності складає 15 відсотків, згідно п. 3б таблиці процентів втрати загальної працездатності в результаті деяких травм…, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 10 відсотків але менш ніж на 33 відсотки. Тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку та епідуральною гематомою 20 см куб та його наслідки є підставою для призначення групи інвалідності. Між тілесними ушкодженнями у ОСОБА_7 та його інвалідністю є прямий причино-наслідковий зв`язок. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не є небезпечними для життя та відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за двома ознаками: тривалого розладу здоровя на строк більше 21 дня та за ознакою втрати стійкої працездатності більш як на 10 відсотків але менш ніж на 33 відсотка.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_7 , надані останнім в судовому засіданні, суд враховує, що показання потерпілого прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і останній підтвердив те, що саме ОСОБА_3 наніс йому удар по голові, від якого він впав на землю. Надані потерпілим ОСОБА_7 пояснення є чіткими, логічними, послідовними та узгодженими між собою.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Суд вважає, що показання, надані свідками: ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 є логічними, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Так, свідок ОСОБА_13 хоча і не була прямим очевидцем події злочину, разом з тим, вона була першою, кому безпосередньо потерпілий ОСОБА_7 розповів про подію, що із ним трапилася, тобто підтвердив те, що його побив ОСОБА_3 та першою, яка бачила потерпілого після події, що відбулася 11 березня 2017 року вночі. Надані свідком ОСОБА_13 пояснення є чіткими, логічними, послідовними та узгодженими між собою та іншими доказами у справі.

Свідок ОСОБА_22 , будучи прямим очевидцем події, що відбулася 11 березня 2017 року у дворі будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , підтвердив усі обставини події кримінального правопорушення, а саме вказав на час, місце, спосіб та вчиненого кримінального правопорушення. Так, він вказав на ОСОБА_3 , як на особу, яка 11 березня 2017 року вночі у АДРЕСА_2 , нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження кулаком руки по голові справа.

Сторона захисту, як на спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, посилається на показання свідків: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_25 , який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384 та 385 КК України та приведеним до присяги, повідомив, що ввечері бачив ОСОБА_3 у барі «Каскад», що у м. Баштанка Миколаївської області. Про події тої ночі нічого не пам`ятає Про бійку, яка відбулася дізнався у поліції.

Свідок ОСОБА_26 , який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384 та 385 КК України та приведеним до присяги, повідомив що є кращим другом ОСОБА_3 . В той вечір знаходився у барі «Каскад», побачив суєту між людьми, вийшов на вулицю там був ОСОБА_3 , який просто стояв. Він запитав у нього, що там сталося, на що той відповів, що нічого не знає. Тоді він розвернувся та пішов назад у середину приміщення бару. Повертаючись, охоронець бару ОСОБА_27 запитав у нього, що там сталося, на що він відповів, що не знає. Підтвердив те, що ОСОБА_3 давно займається греко-римською боротьбою та є добре фізично розвинутий. Чи заходив ОСОБА_3 після нього у приміщення бару не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 , який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 та 385 КК України та приведеним до присяги, повідомив, що він добре знає ОСОБА_3 , оскільки його батько був тренером останнього із боротьби. ОСОБА_3 є його добрим другом. В той вечір, точної дати та часу він вже не пам`ятає, у барі «Каскад», що у м. Баштанка Миколаївської області, до нього підійшов ОСОБА_3 та сказав, що на вулиці двоє невідомих йому чоловіків розмахують до нього палицею, а тому він попросив його допомоги. Через деякий час він вийшов на вулицю, проте ОСОБА_3 він там вже не побачив, а тому розвернувся та пішов назад до бару. Дорогою назад бачив ОСОБА_22 . Що було далі він особисто не бачив.

Судом критично оцінюються показання свідків сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такі не спростовують жодну із обставин кримінального провадження, яка підлягає доказуванню. Більше того, показання таких свідків не узгоджуються як із показаннями самого обвинуваченого так і між собою.

Разом з тим, суд бере до уваги такі свідчення в частині обставин, що характеризують особу ОСОБА_3 як спокійного та доброго друга, а також професійного спортсмена.

Суд приймає до уваги та визнає належним та допустимим доказом протокол огляду місця події від 14.03.2017 р. з фототаблицею до нього, оскільки такий огляд було проведено із дотриманням усіх норм процесуального закону, працівникам поліції оглянуто територію прилеглої до двору багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 (місця вчинення кримінального правопорушення), де проживає потерпілий ОСОБА_7 , за участі понятих, будь - яких зауважень до протоколу огляду не надійшло, що стверджується підписами усіх учасників слідчої дії у самому протоколі огляду.

Так само суд бере до уваги, визнає належним та допустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 березня 2020 року, який складено слідчим у чіткій відповідності із процесуальним законом у присутності понятих, та яким підтверджено те, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження.

Крім того, суд приймає до уваги та визнає належним та допустимим доказом висновок експерта № 63-К від 13.06.2017 року, яким встановлено, що у ОСОБА_7 мало місце пошкодження у вигляді епідуральної гематоми праворуч об`ємом 20 мл (скупчення крові між кістками склепіння черепа і твердої мозкової оболонки), дане пошкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета, у строк, зазначений у постанові слідчого, утворення даного пошкодження внаслідок удару кулаком руки не виключається, утворення такого пошкодження внаслідок падіння з положення стоячи з наступним ударом правою половиною голови об тверду поверхню не виключається, за ступенем тяжкості дане пошкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Така експертиза була проведена на підставі постанови слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 13.04.2017 року, що відповідало нормам процесуального закону, який був чинним станом на 2017 рік.

Заслуговує на увагу і висновок експерта № 3-К від 21.01.2020 року, яким підтверджено те, що між тілесними ушкодженнями у ОСОБА_28 та його інвалідністю є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

Судом також беруться до уваги, визнаються належними та допустимими доказами у процесі доказування, протоколи слідчих експериментів від 06.06.2017 року та 07.06.2017 року, проведені із потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відповідно. Показання, надані обома учасниками під час слідчого експерименту та у суді узгоджуються. Такі слідчі дії проведені у присутності понятих та без будь-яких зауважень та порушень, що підтверджується підписами учасників у протоколах.

Разом з тим, висновок експерта № 116/45 від 22.06.2017 року та протокол слідчого експерименту із ОСОБА_3 від 07.06.2020 року (щодо отримання ним травми при тренуванні), суд не бере до уваги при доведеності винуватості ОСОБА_3 у заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, як такі, які не стосуються предмета доказування.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив наявність у нього конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , при цьому не визнав, що саме він завдавав потерпілому тілесні ушкодження, однак посилався на те, що потерпілий отримав вказані ушкодження самостійно, в тому числі при падінні.

Поряд з тим, із встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що потерпілий та обвинувачений не були знайомими, між ними виникла сварка з приводу того, що ОСОБА_3 справляв природні свої потреби під парканом потерпілого ОСОБА_7 , що підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки, які не є заінтересованими у вказаній справі, підтвердили дані обставини та навели конкретні факти. Суд вважає, що конфлікт, який раптово виник між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , викликав в останнього обурення, що не заперечується самим обвинуваченим. Відтак, він вдарив потерпілого у життєво важливий орган голову, що і було причиною наслідків, що настали. Отримання таких ушкоджень у потерпілого внаслідок його падіння виключається і висновками експертів, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не завдавав потерпілому ОСОБА_7 жодних тілесних ушкоджень, а такі він міг отримати при падінні, оскільки, крім показань обвинуваченого, вони будь-якими іншими доказами не підтверджені, та є на думку суду, способом захисту останнього від пред`явленого обвинувачення задля можливості уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину. Такі показання обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наведеними вище доказами по справі, зокрема, висновками експертиз, показаннями свідків, які доповнюють один одного та у своїй сукупності і взаємозв`язку обґрунтовано визнані судом достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.

Відомостей про те, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли бути ним отримані у будь-якому іншому місці, у будь-яких інший час, за будь-яких інших обставин, які б мали суттєве значення, внаслідок діянь будь-якої іншої особи, ніж це передбачено обвинуваченням, жодним учасником судового розгляду суду не повідомлено.

Той факт, що обвинувачений не визнає факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень суд розцінює як форму захисту обвинуваченого від кримінального переслідування та вважає, що показання, які надали свідки відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються із сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування та досліджених судом під час судового розгляду справи. Надані свідками показання не викликають сумнів в їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю, його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.122 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено та суд вважає доведеним той факт, що 11 березня 2017 року близько 01.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи поряд з багатоквартирним двоповерховим будинком по АДРЕСА_2 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.122 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Крім цього, такий висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні не встановлено.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді, складеної ст. інспектором Баштанського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1 , разом із батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою молодого віку, займається спортом, є майстром спорту та тренером із греко-римської боротьби, не судимий.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_3 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним порушення.

Судом береться до уваги те, що ОСОБА_3 притягається до кримінальної відповідальності вперше, його молодий вік, те, що він є майстром спорту та тренером із греко-римської боротьби, чим популяризує спорт серед молоді у своєму населеному пункті, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, та значно зменшує суспільну небезпечність його в суспільстві.

Відтак, враховуючи усі вище зазначені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням при цьому, враховуючи позицію потерпілого та наслідки дій обвинуваченого, іспитового строку два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.».
Судом встановлено, що прокурор Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Баштанської центральної районної лікарні звернувся із цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 13066,40 гривень.

Ухвалюючи рішення за таким позовом, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частиною 2 статті 24 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» передбачене право подання цивільного позову у кримінальному провадженні прокурором, який бере в ньому участь. В той же час частина 7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, частина 3 статті 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

При пред`явленні в інтересах держави цивільного позову про стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в особі Баштанської центральної районної лікарні витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 13066,40 гривень, прокурор, всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» , обмежився констатацією фактів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 і формальним посиланням на норми статті 128 КПК України, а тому ним не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також на відсутність такого органу.

Більше того у судовому засіданні встановлено, що Баштанська районна центральна лікарня самостійно до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 , який перебував на стаціонарному лікуванні у даному лікувальному закладі, не зверталась. Так само як і прокурор у судовому засіданні підтвердив те, що безпосередньо до лікувального закладу із будь-якими заявами для встановлення такого він також не звертався.

Відтак, заявлені прокурором позовні вимоги суд розцінює як передчасні, та аткі, за якими прокурор не мав повноважень на ведення справи від імені Баштанської ЦРЛ та не надав суду жодних доказів на підтвердження протилежного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
За таких, встановлених судом обставин, позовні вимоги прокурора в інтересах в інтересах держави в особі Баштанської центральної районної лікарні звернувся із цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 13066,40 гривень, підлягають залишенню без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_7 також звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження,я ким просить суд стягнути із ОСОБА_3 в його користь майнову шкоду в розмірі 22213,22 гривень та моральну шкоду в розмірі 40000 гривень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши позовну заяву потерпілого, додатки до неї та матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий звернувся до ОСОБА_3 з цивільним позовом в межах кримінального провадження, яким просить стягнути із останнього в його користь матеріальну шкоду в розмірі 22213,22 гривень та 40000 гривень моральної шкоди.

На обґрунтування спричинених матеріальних збитків позивач посилається на: копії фіскальних чеків про придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 732 та копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 267783.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, проаналізувавши усі надані потерпілою стороною докази на підтвердження понесеної від злочину матеріальної шкоди, надавши їм оцінку, суд вважає за необхідне цивільний позов у цій частині задовольнити повністю та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 22213,22 гривень.

Ухвалюючи рішення за позовною вимогою потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий просить суд стягнути із ОСОБА_3 на його користь 40000 гривень моральної шкоди. Такі свої вимоги мотивує тим, що своїми діями ОСОБА_3 заподіяв йому душевних страждань та сильного фізичного болю, моральних переживань, що призвело до порушень нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. В момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за здоров`я та життя. При тривалому лікуванні відчував дискомфорт, оскільки потребував зовнішньої допомоги близьких, для яких був тягарем. Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого став інвалідом ІІІ групи та потребує подальшого лікування.

Відтак, заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши обґрунтування вимог потерпілого та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що такі вимоги обґрунтованими, а відтак на користь потерпілого із обвинуваченого слід стягнути моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого, суд враховує його переживання після скоєного, ті зміни, які відбулися із його психологічним станом та станом його здоров`я, ті негативні емоції, які йому доводиться переживати і до теперішнього часу. Враховуючи викладене, аналізуючи обставини вчинення злочину, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 30000 гривень.

Судом також враховується те, що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Строк запобіжного заходу, який обирався обвинуваченому закінчився, клопотань про продовження строку дії такого до суду не надходило, а отже ОСОБА_3 вважається таким, до якого запобіжний захід не застосовувався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 02 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 22213,22 гривень та 30000,00 гривень моральної шкоди.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Баштанської центральної районної лікарні звернувся із цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 13066,40 гривень, залишити без розгляду.

Роз`яснити прокурору, що залишення позову без розгляду не позбавляє лікувальний заклад права самостійно звернутися до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1