Справа № 709/1480/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі № 4 Чорнобаївського районного суду Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000000070, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Бурімка, Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

в с т а н о в и в:
30.09.2020 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000000070, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України. Разом із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 23.09.2020 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

У підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 не підтримала угоду про визнання винуватості укладену 23.09.2020 між нею та ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 та просила закрити провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 в справі № 1-24/2020 (393/20) визнано такою, що не відповідає Конституції України положення ст. 366-1 КК України.
Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували проти закриття провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.
Під час досудового розслідування між прокурором, обвинуваченим та захисником досягнута угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами цієї угоди прокурор та обвинувачений з його захисником дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України.

Сторонами узгоджено, що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому, його захиснику і прокурору. Сторони погодились, пропонувати суду призначити покарання за санкцією ст. 366-1 КК України у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин, з позбавленням права обіймати, відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», посади осіб, уповноважених на виконання функцій держави чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
У підготовчому засіданні сторони угоди заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 в справі № 1-24/2020 (393/20) визнано такою, що не відповідає Конституції України положення ст. 366-1 КК України.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Враховуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 в справі № 1-24/2020 (393/20) визнано такою, що не відповідає Конституції України положення ст. 366-1 КК України, тобто фактично затвердження угоди порушуватиме права обвинуваченого, тому суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 23.09.2020 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 23.09.2020 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Стосовно клопотання про закриття кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Суд зазначає, що в даному випадку не скасовано норму закону внаслідок прийняття законодавцем іншої норми. Стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , втратила чинність внаслідок визнання її неконституційною, однак ч. 1 ст. 284 КПК України немістить підстави закриття кримінального провадження у зв`язку з визнанням Конституційним Судом України закону (норми закону), таким що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Проте, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Конституційний Суд України в рішенні від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 366-1 КК України, вказана норма втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (частини 1 та 2 статті 152 Конституції України, стаття 91 ЗУ «Про Конституційний Суд України»).

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Позиції Конституційного Суду України слід розглядати, як загальнообов`язкові правові висновки внаслідок тлумачення ним Конституції України та/або положень законів, інших нормативних актів у межах його компетенції, що мають загальний характер, усувають конституційно-правову невизначеність, слугують підставою для прийняття остаточного рішення, викладені у його акті, які діють на усій території України та є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами права.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність - Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) - Конституційним Судом України. Як у першому та і другому випадку наслідком є фактична втрата нормою чинності.

Розуміння наслідків втрати чинності ст. 366-1 КК України, яку Конституційний Суд України визнав неконституційною, пов`язане з принципом дії в часі закону та інших нормативно-правових актів, що закладений в положеннях ст. 58 Конституції України.

У рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 Конституційний Суд України зазначив, що згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується до випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло

предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, з урахуванням загальних засад кримінального провадження як верховенство права та законність, у зв`язку з тим, що ст. 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), суд вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням завдана не була.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 2, 284, 314, 369-372, 392-395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 23.09.2020 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.
Кримінальне провадження № 000000070, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розсдіувань 15.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя Чорнобаївського

районного суду Черкаської області ОСОБА_1