ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4417/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3654/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , без участі представника виправної колонії №54, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до неї положення ст. 81 КК України звільнивши її від відбування покарання умовно достроково.
В скарзі вказала, що з перших днів перебування в державній установи «Качанівська виправна колонія №54» була працевлаштована, де нарікань з боку майстрів не мала, до виконання поставлених завдань ставилась добре, не порушувала правила техніки безпеки, має одне дисциплінарне стягнення, яке достроково знято і погашено, один раз заохочувалась адміністрацією установи.
Також вказала, що не конфліктна з іншими засудженими, підтримає рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. До робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Вину за вироком суду у скоєному визнала, та розкаялась.
Заперечує проти доводів суду першої інстанції в частині вчиненні нею злочину в період іспитового строку, та вказала, що в термін покарання, за злочин, який було вчинено в період іспитового строку, за вироком суду увійшов іспитовий термін.
Також вказала, що працевлаштування є її правом а не обов`язком, а також те, що до неї нема позовів та аліментів на утримання дітей. Вважає, що має позитивну характеристику.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 , підтримали викладену в апеляційній скарзі позицію, та просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженої та захисника, прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 вказує, що своїм ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Проте, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, виходячи із наступного.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено, що ОСОБА_7 засуджена 09.04.2019 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку 09.04.2019 року, кінець строку 09.07.2021 року. Станом на 26.10.2020 року відбута частина строку складає 01 років 6 місяців 17 днів, не відбута частина строку 8 місяців 13 днів.

Як вбачається з характеристики ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» від 26.06.2020 року, де ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.04.2019 року. Під час перебування в Київському слідчому ізоляторі характеризувалася посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мала. До праці не залучалась.

В ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)», відбуває покарання з 16.09.2019 року, характеризується посередньо. Має одне дисциплінарне стягнення, яке достроково зняте і погашено в установленому законом порядку. Один раз заохочувалась адміністрацією установи. В установі працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці. До виконання поставлених завдань ставиться добре. Порушень правил техніки безпеки не допускає. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Вину за вироком суду у скоєному визнала. Рішенням комісії виправної колонії від 27.05.2020 року ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення.

Вище викладене, як вірно вказав суд першої інстанції, свідчать про те, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Отже, викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.

Доводи апелянта щодо її права, а не обов`язку, на працевлаштування, яким вона скористалась, що на її думку доводить про її виправлення, апеляційний суд оцінює критично, оскільки основоположними умовами застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведення засудженим своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці своє виправлення.

Також колегія суддів відкидає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, оскільки це спростовується наявними матеріалами кримінального провадження, та згідно аркуша справи 24 остання характеризується посередньо.

Крім того, не можна залишити поза увагою ту обставину, що до засудженої ОСОБА_7 за вироком Борівського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2019 року було застосовано іспитовий строк на 1 рік 6 місяців, під час якого нею було вчинено новий злочин, за який наразі вона відбуває покарання.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не спростовують викладені вище обставини, та свідчать про те, що ОСОБА_7 не довела своє виправлення.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 на даний час лише стає на шлях виправлення, та не довела свого виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року про справі щодо засудженої ОСОБА_7 про відмову в її умовно-достроковому звільненні, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4