УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

28.07.2020 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 (справа № 761/47310/19) в межах кримінального провадження № 0000221 від 16.06.2017 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на право власності ОСОБА_4 .

Клопотання, мотивовано, зокрема тим, що 14.04.2020 року ОСОБА_4 отримала ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 17 грудня 2019 року якою було накладено арешт на вказану квартиру з позбавленням права на відчуження та розпорядження вказаною квартирою.
Ухвала мотивована тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, - 10.01.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_6 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 , при цьому підставою для реєстрації права власності на згадану квартиру стало Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 7-2, видане 10.01.2017 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 .

В ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року вказується, що є достатні підстави вважати, що майно набуте кримінально протиправним шляхом, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою запобігання відчуженню такого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на квартиру ОСОБА_4 .

Так, 21 серпня 2017 року відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду ОСОБА_8 в кримінальному провадженні за № 0000221, внесеного 19.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаною квартирою
14.02.2018ухвалою Апеляційного суду м. Києва була скасована ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року пронакладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаною квартирою, та постановлена нова ухвала про накладення арешту на майно а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавлення права на її відчуження.
14 травня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було скасовано арешт накладений 14 лютого 2018 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000221 на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .
Вказаною ухвалою суду встановлено, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з червня 2017 року, первісне питання про арешт нерухомого майна, щодо якого йдеться у клопотанні було вирішено ухвалою слідчого судді від 21 серпні 2017 року, в той час як на момент звернення власником майна до суду в порядку ст. 174 КПК України та розгляду слідчим суддею відповідного клопотання про скасування арешту майна, жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення, не проведено будь-яких ефективних слідчих дій та процесуальних дій, які б сприяли встановленню винної особи або спростували доводи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто встановлення істини у кримінальному провадженні, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує безумовне право власності на таке майно.
Разом з тим, станом на час ухвалення судового рішення про накладення арешту на нерухоме майно, жодних слідчих дій щодо правонаступника арештованого майна чи нинішнього його володільця не проводилось, до слідчого остання не викликалась, відносно неї не приймалось жодних рішень щодо процесуального статусу.
Представник власника майна ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, однак направив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, однак його неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, дійшла до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 в межах кримінального провадження № 0000221 від 16.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладено арешт, на квартиру АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 з позбавленням права на відчуження та розпоряджання вказаною квартирою.
Власником згаданої квартири є ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 20.02.2017 року, який зареєстрований в реєстрі під № 338, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна( номер інформаційної довідки 164658839).

Як вбчається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підставою для накладення арешту на майно, стало те, що є достатні підстави вважати, що майно набуте кримінально протиправним шляхом, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадану квартиру, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Арешт накладений ухвалою слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/47310/19, провадження 1-кс/761/31892/2020) ОСОБА_5 від 17.12.2019 на квартиру АДРЕСА_2 , що на право власності належить ОСОБА_4 , є таким, що направлений на порушення права власності та права на мирне володіння майном.

На підставі наведеного, клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слід задовольнити, а арешт майна скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 (761/47310/19, провадження 1-кс/761/31892/2020) арешт, на квартиру АДРЕСА_2 , що на право власності належить ОСОБА_4 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1