Справа № 355/1199/20
Провадження № 1-кп/359/783/2020
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду та
про обрання запобіжного заходу
31 грудня 2020 року м.Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
під час підготовчого судового засідання з технічною фіксацією кримінального провадження № 0000436, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яготин Київської області, українця, громадянина України, одруженого, з загальною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
в с т а н о в и в:
29 грудня 2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до ухвали Баришівського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під варту до 04.01.2021 року.
Указане кримінальне провадження Київським апеляційним судом направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київського області.
31.12.2020 в підготовчому судовому засіданні прокурор, за відсутності інших підстав, просила призначити судовий розгляд кримінального провадження та здійснювати його у відкритому судовому засіданні.
Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурором було подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений та його захисник вважали за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області, оскільки його підсудність визначена Київським апеляційним судом в порядку ст. 34 КПК України.
Судом здійснено передбачені КПК України, визначені ст.ст. 314, 315 КПК України, заходи щодо проведення підготовчого судового провадження.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору, закриття провадження згідно вимог ст. 284 КПК України, судом не встановлено. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином є всі підстави для призначення судового розгляду в даному кримінальному провадженні, та його розгляду одноособово суддею.
Щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Зі змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. В обвинувальному акті викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований злочин.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий, до затримання не мав місця роботи, а отже не мав постійного джерела прибутку, під страхом отримання реального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого, залишаючи місце його скоєння, погрожував фізичною розправою та вбивством свідкам, до яких за допомогою звернувся потерпілий.
З метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, місце проживання яких йому достовірно відоме, здійснювати на них
Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру.
Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.
Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ст.183 ч.4 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням насильства.
З огляду на вказане слід обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 196, 314, 376 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Закінчити підготовче судове засідання в кримінальному провадженні.
Призначити кримінальне провадження № 0000436, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 год. 00 хв. 12.01.2021 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Судовий розгляд здійснювати за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника, та потерпілого, про час та місце проведення судового засідання повідомити останніх.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 год. 00 хв. 28 лютого 2021 року.
Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом семи днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 04 січня 2021 року о 09 год. 30 хв.
Суддя ОСОБА_1