УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня2020 року

м. Київ
справа № 754/7719/20

провадження № 51-3499ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс 1» (далі ТОВ «Будмонтажсервіс 1») адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ухвалою від 26 червня 2020 року відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про встановлення строку проведення досудового розслідування кримінального провадження № 009439 від 08 листопада 2018 року.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Будмонтажсервіс 1» на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Положення п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Українивідносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування визначений частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.

Частиною 3 вказаної статті процесуального закону визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не передбачені частинами 1 та 2 ст. 309 КПК) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як вбачається з долученої копії ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника про встановлення строку проведення досудового розслідування кримінального провадження № 009439 від 08 листопада 2018 року, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень КПК не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвала слідчого судді була постановлена на підставі статей 28,114, 303-308 КПК.

Ухвали слідчих суддів, постановлені в порядку статей 28, 114 КПК, окремому апеляційному оскарженню відповідно до положень ст. 309 КПК не підлягають (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 757/37346/18-к).

Тому, доводи захисника про те, що слідчий суддя постановив ухвалу не передбачену законом, не заслуговують на увагу.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Будмонтажсервіс 1» адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3