Дата документу 22.12.2020 Справа № 937/3519/20
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/2043/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/3519/20Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

22 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в
ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст.152 КК України, до 05.02.2021 року включно.

На вказану ухвалу представником потерпілої подано апеляційну скаргу.

Проте зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту виходячи з такого.

Виходячи з положень кримінального процесуального закону права представника потерпілого є похідними від прав особи, представництво якої він здійснює.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.393 КПК України потерпілий або його представник чи законний представник мають право подати апеляційну скаргу в частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції. Однак, за своєю правовою природою вимоги полягають в адресованих суду і сформульованих у категоричній формі пропозиціях учасників процесу вчинити певні дії, які окреслюють межі процесуальних повноважень суду. У передбачених законом випадках зі сторони потерпілого такі пропозиції можуть стосуватися обсягу обвинувачення, розміру цивільного позову, дослідження певних доказів.

Натомість позиція потерпілого щодо застосування судом запобіжного заходу за своєю правовою сутністю є не процесуальною вимогою, а думкою потерпілого, яка може бути врахована в сукупності з іншими обставинами, однак не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених кримінальним процесуальним законом щодо обрання альтернативи таких заходів. Така позиція не обмежує потерпілого у можливості подальшого оскарження до суду вищого рівня законності й обґрунтованості питань, пов`язаних з виконанням вироку, які безпосередньо стосуються його прав, обов`язків чи законних інтересів.

Зазначенні положення кореспондують із позицією Конституційного Суду України (Рішення №4 - р/2019 від 13 червня 2019 року), згідно з якою положення частини 2 статті 392 КПК визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Конституційний Суд України зауважив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Зі змісту вищезазначеного рішення випливає, що неконституційним було визнано положення щодо неможливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою саме особою, щодо якої обраний даний запобіжний захід, чи її захисником.

Отже, з огляду на зазначене, інші учасники кримінального провадження, крім обвинуваченого та його захисника, не наділені правом оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою.

А тому враховуючи, що представник потерпілої не наділений правом оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, апеляційна скарга відповідно до п.2 ч.3 ст.399 КПК України підлягає поверненню представнику потерпілої, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

Керуючись п.2 ч.3 ст.399 КПК України, суд

у х в а л и в
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2