КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 днів, до 25 лютого 2021 року включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 скасувати і постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім цього, адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 року, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 року в частині продовження ОСОБА_8 , строку тримання під вартою до 25.02.2021 року включно, без визначення розміру застави, скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього обов?язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 зазначає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою
Заслухавши доповідь судді, заслухавши доводи сторони захисту, яка підтримала подані апеляційні скарги та просили суд її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, яке надійшло з Дніпровського районного суду м. Києва разом з апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 лютого 2021 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені в ухвалі підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, вчинених із застосуванням насильства (усі троє) та який спричинив загибель людини ( ОСОБА_12 ), суд дійшов висновку про те, що у даному випадку не може бути застосовано заставу, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти наявним і дійсним ризикам. Крім цього, суд першої інстанції продовжуючи тримання під вартою, зазначив, що згідно практики Європейського суду з прав людини відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Зокрема такі висновки суду підтверджуються тим, що наведені захисником обставини існували на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину та враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому, що у свою чергу вказує, що вони не будуть достатніми стримуючими факторами від вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких даних щодо неможливості утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано. Крім цього суд врахував у сукупності з вказаними обставинами також тяжкість та характер злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 які є особливо тяжкими.
Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які обвинуваченому ставляться в вину, особу обвинуваченого, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились і не припинили своє існування, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 25.02.2021, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів захисника про те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказані доводи захисника спростовуються ухвалою суду першої інстанції, де суд обґрунтовано надає оцінку ризикам передбаченим ст. 177 КПК України та доходить висновку про наявність вказаних ризиків.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2020 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до 25.02.2021, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3