Справа № 738/1571/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/450/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

слідчої ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.01.2021 року.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, якими обґрунтовується тримання підозрюваного під вартою.

Зокрема, ризик переховування підозрюваного є необґрунтованим, так як в даному випадку підзахисному нема сенсу переховуватися.

Ризик незаконного впливу на свідків також відсутній, оскільки на даний час їх коло не встановлено, а допитаний свідок попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Крім того, докази вчинення ним кримінальних правопорушень відсутні, так як даним транспортним засобом могла керувати інша особа.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я, зокрема, потребує інсулінотерапії, офіційно працевлаштований, характеризується позитивно.

Враховуючи вище вказане, апелянт вважає, що є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав рішення суду законним та обґрунтованим, слідчого, який вказав на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вивчивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, апеляційним судом встановлено, що слідчим відділом Менського ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000477 від 28.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

28 листопада 2020 року ОСОБА_7 був затриманий, а 29 листопада 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ст. 183 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , встановив існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Також слідчим суддею враховано, те що підозрюваний обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, після вчинення правопорушення залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, був затриманий працівниками поліції, розуміючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, тобто наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином оцінив в сукупності всі обставини та вірно встановив наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, що в свою чергу унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового - тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому твердження захисника про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на матеріалах провадження.

Вказані захисником обставини про наявність у ОСОБА_7 хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятора є неможливим, його позитивна характеристика, працевлаштованість, на думку колегії суддів, не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Інші доводи апеляційної скарги захисника також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2020 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4