Справа №639/5806/20
Провадження №1-в/639/760/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про приведення вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про приведення вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 06.03.2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ.
Представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» та засуджений ОСОБА_4 усудове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, на адресу суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для розгляду зазначеного клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
З матеріалів особової справи встановлено, що вироком Лисичанського районного суду Луганської області від 25.09.2017 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Суд враховує, що більш тяжким злочином за цим вироком є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням якого, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженому ОСОБА_4 було призначене остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засуджений ОСОБА_4 був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
В період звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 було вчинено нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вироком Лисичанського районного суду Луганської області від 06.03.2019 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;
Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_4 приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лисичанського районного суду Луганської області від 25 вересня 2017 року, у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховується з 15.08.2018 року.
Вирок набрав законної сили 08.04.2019 року.
Суд зазначає, що Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року будь-яких змін до частини 2 та частини 3 статті 185 КК України внесено не було, покарання за санкціями ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України не пом`якшувалось.
Таким чином, у суду немає правових підстав дляприведення вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 06.03.2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України від 22.11.2018 року №2617-VІІІ,а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про приведення вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1