Провадження № 11-сс/4808/294/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 20 год. до 07 год.
Вважає, що при постановленні ухвали слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. 183, ст. 194 КПК України, неповно з`ясував обставини справи, а викладені в ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам. На його думку, таке рішення прийнято без врахування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та Конституції України. Посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а заявлені ризики базуються на припущеннях, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов помилкового висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу. Вказує, що жодним чином надані докази не підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана могла вчинити це правопорушення. Зазначає, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, у разі вчинення такого злочину можливо виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, однак такі обставини не були доведені, на що слідчий суддя не звернув уваги. Також обґрунтовує апеляційні вимоги тим, що слідчий суддя не врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання. Пояснює, що підозрювана має на вихованні двох дітей, які навчаються на денній формі навчання у вищих навчальних закладах, характеризується виключно позитивно, має позитивну ділову репутацію, раніше несудима, має на утриманні батьків та дітей, в яких є єдиним годувальником, має постійне місце проживання, незадовільний стан здоров`я. Вважає, що слідчий суддя дійшов невірного висновку щодо застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, та що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 20 год. до 07 год. зможе запобігти заявленим ризикам, виправдає обмеження права підозрюваної на свободу, забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року клопотання задоволено, застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 29 січня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування, розмір застави визначено в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 . Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час існують. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження. Слідчий суддя враховував тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваної та характеризуючі її особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, норми ч. 4 ст. 182 КПК України, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, розмір завданих злочином збитків, характеристику підозрюваної та її майновий стан, то слідчий суддя вважав необхідним визначити розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 гривень. На переконання слідчого судді з отриманих пояснень та доказів внесення застави саме в такому розмірі (заробітна плата підозрюваної з її наданих даних становить близько 20000 гривень «на руки») зможе в повній мірі гарантувати належне виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрювана ОСОБА_8 та її захисники підтримали апеляційну скаргу, заперечували підстави для застосування запобіжного заходу, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 0000041 від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру від 02 грудня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 31-33), а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 6), рапортом від 12 жовтня 2020 року (а.п. 7), протоколами про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12 жовтня 2020 року (а.п. 8-13), листом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 19 жовтня 2020 року № 60/14/1-1313 (а.п. 14), протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п. 15-18), протоколом огляду місця події від 01 грудня 2020 року (а.п. 19-20), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочинні від 01 грудня 2020 року (а.п. 21-22), наказами ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 1285-к від 08 грудня 2017 року про прийняття та № 117-кр від 10 жовтня 2018 року (а.п. 23-24) та довіреністю ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 01-23/278 від 11 грудня 2017 року (а.п. 25-26), положенням про філію акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Івано-Франківська регіональна дирекція «КАРПАТИ» (а.п. 27-30) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваною дії, передбачені п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення , незаконно впливати на свідків та заявників у цьому ж кримінальному провадженні , вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваної, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваної.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , з нею проживають батьки та діти (а.п. 37), син ОСОБА_13 , 2003 року народження, та ОСОБА_14 , 2001 року народження (а.п. 38), навчаються в вищих навчальних закладах (а.п. 39), працює на посаді менеджера філії «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Івано-Франківська регіональна дирекція «КАРПАТИ», має позитивну характеристику (а.п. 40-41), раніше не судима.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження пояснень про стан здоров`я ОСОБА_8 , стороною захисту не надано жодних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 посилається на те, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, у разі вчинення такого злочину можливо виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В той час, приписи п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України застосовуються у разі, якщо раніше несудима особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а ОСОБА_8 повідомлена про підозру у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про її особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що слідчий суддя визначив ОСОБА_8 запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - заставу, розмір якої вважає пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, що у разі внесення застави забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

При цьому, станом на час апеляційного розгляду заставу внесено, звільнено підозрювану з під варти, що підтверджує правильність висновків слідчого судді в частині розміру застави.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5