Справа № 396/482/20
Провадження № 1-кп/396/155/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 04 березня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 04.03.2020 року близько 22:00 год., більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на викрадення чужого майна, прийшов до території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 та яке належить його тещі потерпілій ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_3 з корисливого мотиву, діючи умисно, таємно, з метою особистого матеріального збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його дії ніким не помічені, скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_5 , шляхом підбору ключа відчинив підсобне приміщення. Зайшовши до середини вказаного підсобного приміщення обвинувачений ОСОБА_3 виявив на підлозі металеві конструкції з тракторного причепа, що не є виробом, так як має порушення цілісності конструкції в кількості 4 відрізки, довжиною по 1,8 метри кожен, загальною вагою 112 кілограм.
Маючи на меті викрасти вказані металеві предмети та розуміючи, що самостійно перемістити їх він не має змоги, обвинувачений ОСОБА_3 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 та попрохав останнього приїхати до домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , щоб допомогти йому перенести речі.
04.03.2020 року близько 22:20 год., більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, необізнаний в злочинних діях обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_6 прибув до вищевказаного домоволодіння та обвинувачений ОСОБА_3 разом з останнім винесли з підсобного приміщення викрадені обвинуваченим ОСОБА_3 металеві конструкції з тракторного причепа, що не є виробом, так як має порушення цілісності конструкції в кількості 4 відрізки, довжиною по 1,8 метри кожен, загальною вагою 112 кілограм. Після цього, ОСОБА_6 зателефонував своєму знайомому водієві таксі та попрохав допомогти у перевезенні речей, які, як він вважав, належали обвинуваченому ОСОБА_3 .
Через деякий час, а саме близько 22:30 год. до території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , приїхав автомобіль таксі марки ВАЗ 2109 сірого кольору, в який обвинувачений ОСОБА_3 разом із необізнаним в його злочинних діях ОСОБА_6 завантажили викрадені речі та перевезли на пункт прийому металобрухту, що розташований по вул. Вокзальній у м.Новоукраїнка, де обвинувачений ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 470 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Відповідно до висновку експерта № 1456/1467/20-27 від 06.04.2020 року ринкова вартість 1 кг (одного кілограму) брухту чорного металу станом цін на 04 березня 2020 року, складала 3 грн. 60 коп. (три грн. 60 коп.)
Своїми умисними, протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 403 гривні 20 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та пояснив, що 04.03.2020 року він прийшов до території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 . Потім шляхом підбору ключа відчинив підсобне приміщення, де помітив на підлозі металеві конструкції з тракторного причепа. Маючи на меті викрасти вказані металеві предмети та розуміючи, що самостійно перемістити їх він не має змоги, зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 та попрохав останнього допомогти йому перенести речі. ОСОБА_6 прибув до вищевказаного домоволодіння та разом з ним винесли з підсобного приміщення металеві конструкції з тракторного причепа. Після цього, ОСОБА_6 зателефонував своєму знайомому водієві таксі та попрохав допомогти у перевезенні речей. Через деякий час приїхав автомобіль таксі марки ВАЗ 2109 сірого кольору, в який він разом із необізнаним в його злочинних діях ОСОБА_6 завантажили викрадені речі та перевезли на пункт прийому металобрухту, де він отримав грошові кошти в сумі 470 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Заяв та клопотань до суду не надіслала, що свідчить про відсутність її інтересу до даної справи. Цивільний позов не заявила.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 , та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, на підтвердження вини обвинуваченого та розміру завданої шкоди потерпілій.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, так як своїми протиправними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у приміщення.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання ічиненню повторних кримінальних правопорушень. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, працює неофіційно, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває., раніше не судимий.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі.
Враховуючи у сукупності викладені обставини, позицію потерпілої, якою не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, яке просить сторона обвинувачення, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченими.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- дві металеві конструкції з тракторного причепа, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати по справі понесені на залучення експертів становлять 980 грн. 64 коп та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривні 64 копійок.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- дві металеві конструкції з тракторного причепа, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1