ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1348/20 Справа № 202/5568/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мишурін Ріг, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 05 листопада 2020 року, з покладенням на нього обов`язків: цілодобового не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався те, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не доведено, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування та якимось іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню. Разом з цим, обираючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрогрожує у разі доведеності винуватості, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні звязки, характеризується з позитивного боку, та дійшов до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинено за обтяжуючих обставин, а саме у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого постраждало декілька осіб, одна із яких загинула, а ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду є таким що об`єктивно існує. До того ж, підозрюваним жодним чином не відшкодовано родині загиблого завданні злочином збитки, тому до підозрюваного потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги та вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. ч. 4, 6 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, є необгрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000310 від 25 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 України.
08 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання слідчого, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Украаїни. При цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні цього злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та прокурором в апеляційній скарзі не заперечуються.
Разом з цим, перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, вважає їх частково обґрунтованими, а ризик, визначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким що об`єктивно існує. З огляду на те, що злочин інкримінований ОСОБА_6 було вчинено в березні 2020 року, та, в порядку ст. 208 КПК України його затримано не було, 08 вересня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину і вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й за цей час підозрюваний не вчинив жодних дій направлених на переховування від органів досудового розслідвання чи суду, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що ризик визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не є таким, що об`єктивно існує.
Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину та його тяжкість, вагомість доказів вчинення ним цього злочину, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується з позитивного боку.
На переконання колегії суддів, враховуючи положення ч. 1 ст. 183 КПК України та те, що прокурором на момент розгляду клопотання та в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним кодексом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, відсутня, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам провадження.
Посилання прокурора на можливість переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, колегія суддів розцінює критично, оскільки жодними доказами ці обставини не підтверджуються, та слідчим суддею надана цьому належна оцінка.
Твердження прокурора про те, що слідчим суддею не було надано належної оцінки тому, що інкримінований підозрюваному злочин, він вчинив за обтяжуючої обставини, у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого постраждало декілька осіб, одна із яких загинула, то ці обставини хоча і мають місце, однак не доводять необхідність застосування виключного запобіжного заходу.
Всі викладені прокурором апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Отже, слідчий суддя, оцінив всі обставини провадження, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі прокурора мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4