Кримінальне провадження № 703/798/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміли кримінальне провадження №0002267 від 28 грудня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, громадянина Грузії, уродженця м. Цаленджиха, Грузія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

встановив:

ОСОБА_7 , 28 грудня 2018 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в автомобілі марки «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 , біля домоволодіння 2-а по вул. Громова в м. Сміла Черкаської області, під час перевірки документів працівниками поліції т.в.о. старшого оперуповноваженого ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 та старшим оперуповноваженим ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , відмовився виконати їх законні вимоги та пред`явити документи для перевірки, раптово почав рух вищевказаним автомобілем. В подальшому ОСОБА_10 з метою зупинки автомобіля, шляхом вимкнення двигуна замком запалювання, через напіввідкрите вікно просунув руку в середину автомобіля, однак ОСОБА_7 , умисно не виконуючи законну вимогу працівника поліції продовжив рух автомобілем, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю та отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із забиттям м`яких тканин потиличної області, яка супроводжувалась цефалгічним синдромом, що згідно висновку експерта № 05-6-01/093 від 20 лютого 2019 року за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Під час судового розгляду справи 01 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди, сторони примирилися, ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, активно сприяв його розкриттю та повністю відшкодував заподіяну потерпілому матеріальну та моральну шкоду, вибачився перед потерпілим за скоєне ним кримінальне правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, сторони угоди узгодили покарання за ч. 1 ст. 345 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, із звільненням обвинуваченого від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, розуміючи наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та умисного невиконання угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні злочину за фактичними обставинами, вказаними у обвинувальному акті та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про примирення.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілий підтвердив факт укладення угоди та її умови не заперечував, наслідки її затвердження йому зрозумілі, окрім того в ході розгляду справи зазначив, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та вибачає його за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Прокурор також не заперечував проти затвердження угоди, однак просив в частині вирішення питання про долю речових доказів застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля марки «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 , належного обвинуваченому, який являється знаряддям даного кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України кваліфікуються як нетяжкий злочин, відтак, відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про визнання примирення може бути укладена.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, взяті обвинуваченим на себе зобов`язання, можливі для виконання.

За таких обставин, суд вбачає наявність усіх фактичних підстав для затвердження угоди.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318,319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу застосовується спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Відтак, оскільки обвинувачений є законним володільцем належного йому автомобіля, відповідно до вказаних положень закону до вилученого майна, що є предметом злочину не може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, питання про застосування спеціальної конфіскації виходить за межі домовленостей угоди, досягнутих учасниками кримінального провадження між потерпілим та обвинуваченим, відносно затвердження яких прокурором не заперечувалося в ході розгляду справи, відтак суд не знаходить підстав для застосування спеціальної конфіскації при затвердженні даної угоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 1430 гривень .

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 12, 96-1, 96-2, ч. 2ст. 345 КК України, ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376, 475, 476 КПК України,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 01 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.

Речові докази: - змиви з керма та змив з торпеди автомобіля, 11 папілярних візерунків, мікронакладення з сидінь, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області - знищити:

- кепку та 2 відрізки жіночих колгот, тимчасову посвідку, посвідчення водія, банківську картку, документи на автомобіль, газовий балон Терен-4, візитівки, товарно-транспортну накладну, мобільний телефон Нокіа, два акумулятори, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області повернути власнику за належністю - ОСОБА_7 ;

- автомобіль марки «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області повернути власнику за належністю - ОСОБА_7 ;

- посвідчення водія НОМЕР_2 , паспорт громадянина Грузії на ім`я ОСОБА_7 , ключі від автомобіля «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 , що зберігаються при матеріалах кримінального провадження повернути власнику за належністю - ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1