ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3312/20 Справа № 214/5779/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого на ПАТ Кривбасзалізрудком прохідников 4 розряду, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено до 22 листопада 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів по даній справі досліджені не всі докази, отже до спливу цього продовженого строку, судове провадження не може бути закінченим, оскільки на даний час по справі досліджені не всі докази. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч. 2, 115 ч.1 КК України, останній з них у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. З урахуванням зазначених обставин, суд вважав, що існує ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 КК України, а саме, що обвинувачений, побоюючись тяжкості покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання винним, може переховуватися від суду. Тому, суд вважав, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам.
При цьому суд взяв до уваги, що у судовому засіданні були допитані потерпіла ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 сукупність показань яких містить вагомі докази на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2020 року про продовження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5, 6 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала підлягає скасуванню з постановлениям нової ухвали, якою у задоволені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 слід відмовити, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зауважує, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 перебував під вартою 2 роки 3 місяці та 8 днів, тобто вже порушена рівновага між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання, оскільки негайність у виконанні зобов`язання відпала, та вже порушено право обвинуваченого на свободу в демократичному суспільстві, з урахуванням часу тримання під вартою.
Вказує на те, що судом при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу, не враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_19 , до затримання утримував 3 її неповнолітніх дітей, ОСОБА_7 до затримання сплачував аліменти на утримання власної доньки ОСОБА_20 , в місті Кривий Ріг проживає мати обвинуваченого - ОСОБА_21 , яка є пенсіонером, вдовою та виховує його неповнолітню сестру, підозрюваний має постійне місце роботи, яке не змінює на протязі більше ніж 8 років, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до затримання постійно перебував під наглядом лікаря, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям.
Також, ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання в будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.
Відповідно до характеристик з ПАТ Кривбасзалізрудком та голови вуличного комітету, ОСОБА_7 характеризується позитивно.
Вищевикладене свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , що стримає його не покидати межі міста, Кривий Ріг, отже, нівелює ризик переховуватися від суду.
Крім того, будь-яких доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду стороною обвинувачення не надано, а це лише припущення сторони обвинувачення та суду, яке ніякими доказами не підтверджується.
Зокрема, звертає увагу суду на той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 після подій, які відбулися 12.06.2018 року не почав переховуватися, хоча мав таку можливість, а пішов зустріти жінку з якою він проживав однією сім`єю та повернувся додому, будь-яких активних дій з метою переховування від органів до судового розслідування не вчиняв, тобто те, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду лише припущення, яке ніякими доказами та діями обвинуваченого не підтверджується.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши апеляцію, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до абзацу 15 пункту 2.4. мотивувальної частини зазначеного рішення Конституційного суду України, надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановленої на стадії судового розгляду, є предметом апеляційного перегляду у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу;. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як видно з матеріалів справи, в провадженні Криворізької місцевої прокуратури №3 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001308 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції від 22 вересня 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії ці ризики не зменшились.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема за ч. 1 ст. 125 , який є злочином невеликої тяжкості, а за ч. 1 ст. 115 КК України, який є злочином особливо тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад десять років. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду, що встановленні при обранні запобіжного заходу ризики, не зменшились і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутні обставини, які свідчать, що попередні ризики не зменшились, що, на думку апелянта, залишилось поза увагою суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року апеляційний суд враховує також усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, тому звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_19 , до затримання утримував 3 її неповнолітніх дітей, до затримання сплачував аліменти на утримання власної доньки ОСОБА_20 , в місті Кривий Ріг проживає мати обвинуваченого - ОСОБА_21 , яка є пенсіонером, вдовою та виховує його неповнолітню сестру, підозрюваний має постійне місце роботи, яке не змінює на протязі більше ніж 8 років, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до затримання постійно перебував під наглядом лікаря, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям, має постійне зареєстроване місце проживання в будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК Українии залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4