МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №370/2063/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді,
в с т а н о в и в:

у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа №370/2063/20 за клопотанням слідчого СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000568 від 01.09.2020 року.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.10.2020 року головуючим суддею обрано суддю ОСОБА_5 .

30.10.2020 року в судовому засіданні захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_5 з посиланням на те, що розглядаючи клопотання про запобіжний захід іншим підозрюваним суддею було проігноровано факт порушення процесуальних строків по врученню клопотання та той факт, що стороною обвинувачення не проведено слідчих чи процесуальних дій на доведення вини чи навіть підозри ОСОБА_4 . Дані обставини, на думку захисника, свідчать про упередженість, а можливо неуважність, що призводить до погіршення становища підозрюваного.

Належним чином повідомленні сторони до суду не з?явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд заяви за їх відсутності не надали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
При розгляді заяви про відвід суд керується вимогами ст.75, 76 КПК України, які містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Згідно вимог ст.129 Конституції України, однією з засад здійснення правосуддя є незалежність судді. Вказаний базисний принцип здійснення правосуддя знаходить свій подальший розвиток у галузевому законодавстві, зокрема в ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої суди, здійснюючи правосуддя, є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Приписами ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Доводи захисника ОСОБА_3 про підстави відводу, не можуть свідчити про наявність неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки суддя при здійсненні своєї професійної діяльності є незалежними від будь-якого впливу з боку учасників процесу. Вказана незалежність є не особистим привілеєм фізичної особи, яка добровільно вступає на високу посаду судді, а необхідним засобом забезпечення відправлення правосуддя та знаходить своє вираження як на рівні організаційних засад побудови системи судової влади, так і на рівні процесуального забезпечення втілення в життя норм матеріального права як кримінального, так і інших галузей права.

Суд вважає, що захисником ОСОБА_3 будь-яких обґрунтованих обставин, за яких, слідчий суддя ОСОБА_5 не може проводити розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не наведено, а вказані ним обставини не дають підстав для розумного сумніву в будь-якій упередженості та зацікавленості слідчого судді у вирішенні справи.
Таким чином, заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.75,76, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволені заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя