Провадження № 1-кп/760/2070/20
Справа №760/8570/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 року за №0000010 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тальянки Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого електриком в КП «Керуюча компанія Шевченківського району», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_5

представника потерпілих: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_3 , 10 січня 2020 року, приблизно о 07 годині 35 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах другої (крайньої лівої) смуги проїзної частини бульвару В.Гавела у м. Києві зі сторони вул. Качалова у напрямку вул. М.Донця, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід».

У цей час, попереду автомобіля марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , в правій смузі попутного напрямку руху, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, зупинився невстановлений слідством автомобіль, з метою надання можливості пішоходу ОСОБА_9 перетнути проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.4 Правил дорожнього руху України:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по лівій смузі проїзної частини бульвару В.Гавела, відволікся від керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», який він заздалегідь мав об`єктивну можливість виявити попереду себе, маючи змогу спостерігати, як невстановлений в ході слідства автомобіль зупинився перед пішохідним переходом в крайній правій смузі попутного напрямку руху, та усвідомити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, будучи зобов`язаним зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, проявив неуважність, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти буд. 30 по бульв. В.Гавела у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась справа наліво відносно руху автомобіля марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, від яких вона померла під час надання медичної допомоги у автомобілі швидкої медичної допомоги.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_9 у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій молочній залозі на внутрішньому нижньому квадраті, із садном на його фоні; крововилив в підшкірно жировій клітковині грудей справа в проекції 4-го міжребер`я, між білягрудинною та середньоключичною лініями (в проекції вище вказаного синця) на правій молочній залозі, із кишеньоподібним відшаруванням на його фоні; перелом 4-го ребра справа між білягрудинною та середньоключичною лініями; забої: на передній стінці правого вушка серця, частково охоплюючи основу серця; на передній стінці правого шлуночка серця на межі з перетинкою в середній третині; на між шлуночковій перегородці, на межі з передньою стіною лівого шлуночка серця в нижній частині в проекції правої вінцевої артерії; крововиливи на передній і задній поверхнях нижньої частки правої легені в ділянці кореня, а також на задній поверхні нижньої частки лівої легені в ділянці кореня; (ознака струсу тіла); синець на внутрішній поверхні правого ліктя; крововилив в капсулі правого плечового суглобу по зовнішній поверхні; перелом правої лопатки; синець в надлобковій ділянці справа; крововилив в брижі низхідного відділу ободової кишки, а також у жировій капсулі правої нирки; синці: на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині; садна : на передній поверхні правого стегна в нижній третині, на передній поверхні лівого коліна; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину: на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на висоті 82 см від підошовної поверхні стоп; на передній поверхні лівого коліна; на правій нозі охоплюючи верхню третину гомілки та частково коліно по внутрішній і частково задній поверхням, на висоті 36 см. Від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням по внутрішній поверхні гомілки; на правій гомілці в нижній третині, охоплюючи внутрішню та частково задню поверхню, на висоті 13 см. Від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням на внутрішній поверхні гомілки; перелом грудини в 3-му міжребер`ї; перелом мечоподібного відростка грудини у основи, перелом 1-го ребра по білягрудинній лінії справа; переломи 2-го 6-го ребер по середньоключичній лінії справа; переломи 2-6 ребер по середньо-ключичній лінії зліва.

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої травми грудей, з ушкодженням кісток (ребра та лопатки) і внутрішніх органів (серця, легень) та розвитком шоку, малокрів`я внутрішніх органів; ознаки респіраторного дистрес-синдрому, шунтування кровотоку в нирках, набряк-набухання головного мозку.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_9 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення та надав показання, що дійсно, він в указаний в обвинувальному акті день та час керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої за обставин вказаних у обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений раніше не судимий, не притягався до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, добровільно відшкодував потерпілим заподіяну моральну та матеріальну шкоду, і вважає правильним обрати йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений має на утриманні дружину пенсіонерку, допомагає дочці доглядати за онуком, якого виховує остання одна та який має тяжке захворювання аутизм і потребує багато уваги та догляду, а також допомоги з пересування по місту за допомогою транспортного засобу для відвідування реабілітаційних закладів, а тому суд вважає можливим не застосувати до останнього додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з цим, враховуючи відношення ОСОБА_3 до вчиненого, його вік, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, відшкодування шкоди суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити останнього від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як цивільні позивачі, звернулись до суду із позовом про відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди до ОСОБА_3 .

Обґрунтовували свій позов наступним.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в суді повідомили, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є їх матір`ю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла у кареті швидкої допомоги. На поховання ОСОБА_8 було витрачено грошові кошти у загальному розмірі 17 972,90 грн., які просить стягнути на свою користь у якості матеріальної шкоди.

В ході судового розгляду матеріальна шкода була відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, тому потерпілі відмовились від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, просили стягнути на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинену моральну шкоду внаслідок ДТП у розмірі по 1 200 000 грн. кожному.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які є цивільними позивачами та їх представник - адвокат ОСОБА_6 підтримали цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який є цивільним відповідачем за позовом, в судовому засіданні вказував, що ним в добровільному порядку відшкодовано збитки у розмірі 3 500 доларів США, 45 000 гривень та 15 000 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме розписками потерпілих про отримання зазначених коштів від обвинуваченого.

Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілих, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 972,90 гривень суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку зі сплатою у добровільному порядку.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі по 1 200 000 грн. кожному.

Суд вважає, що дійсно останні перенесли моральні та душевні страждання у зв`язку з передчасною смертю їх матері ОСОБА_9 та втратою близької людини, порушенням нормального способу життя, на відновлення якого докладають зусилля для його налагодження та організації.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Судом вважається доведеним факт спричинення дітям непоправної моральної шкоди, яка виражається в безповоротній втраті коханої, близької, рідної людини, трагічно загиблої. Ця втрата є довічною та непоправною.

Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб осіб, яким кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, характер та обсяг душевних страждань потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_3 з урахуванням виплаченої суми потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 становить 100 000 гривень кожному, тому їх позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на їх користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2020р. в цілях забезпечення цивільного позову накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, суд вважає за необхідне скасувати накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 .

Також, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язанні з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Речовими доказами слід розпорядитись в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався..

Керуючись ст.ст. 369, 370-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання представнику власника залишити у власності ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в розмірі 1 570 гривень 10 копійок.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. кожному, в іншій частині позовниї вимог - відмовити.

Скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1