УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року місто Київ

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю адвоката ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що в межах кримінального провадження № 0000084 на майно ОСОБА_5 , а саме садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,1200 га.. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року кримінальне провадження № 0000084 було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого. ІНФОРМАЦІЯ_1 власник майна ОСОБА_5 помер, а ОСОБА_4 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_5 (з яким вона була у шлюбі до моменту його смерті). Таким чином, враховуючи, що арешт на дайни час не скасовано, власник майна помер, а наявність даного арешту перешкоджає реалізації законного права спадкоємиці ОСОБА_4 отримати право власності на спадкове майно, виникла необхідність в скасуванні такого арешту.

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Слідчий та/або прокурор в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши надані докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження № 0000084 на майно ОСОБА_5 , а саме на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 0:03:037:0172, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року кримінальне провадження № 0000084 було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_6 .. Також, даною ухвалою було скасовано заходи забезпечення кримінального провадження скасовані арешти на майно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Судом, також, встановлено, що власник вищевказаного майна ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вбачається з Повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 17.08.2020 року спадкоємиця ОСОБА_4 не зможе оформити спадщину на майно померлого до зняття арешту на майно спадкодавця.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також нас лідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним їй майном, та враховуючи той факт, що кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт було закрито судом, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні № 0000084 на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні № 0000084 на земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 0:03:037:0172, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1