КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№11-кп/824/239/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05.11.2019 щодо ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.11.2019 відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив зарахувати йому у строк відбування покарання строк перебування в установі попереднього ув`язненняз 09.11.2018 по 10.03.2019із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

На думку апелянта вказані строки перебування в установі попереднього ув`язнення підлягають зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015), із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки остаточне покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2019 призначене на підставі ст. 71 КК України шляхом частково приєднання невідємної частини покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2016, яким його засуджено за злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається із матеріалів судового провадження, вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано частину невідбутого покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2016 року у виді чотирьох місяців позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 09.11.2018 року по 10.02.2019 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 09 листопада 2018 року.
ОСОБА_7 28.10.2019 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із клопотанням про зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015) строку попереднього ув`язнення з 09.11.2018 по 10.03.2019, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановляючи ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05.11.2019 про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (4651-17), застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, а тому строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні підлягає зарахуванню за правилом один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який вступив в законну силу 24 грудня 2015 року, абзац 1 ч. 5 ст. 72 КК України викладено у наступній редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Так, відповідно доЗакону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2016, № 2, ст.18) від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII, що набрав чинності 24 грудня 2015 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017 р., /27-28/, стор. 136, стаття 313) від 18 травня 2017 р. № 2046-VIII, що набрав чинності 21 червня 2017 р., частину 5 статті 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Таким чином, після набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017 р., /27-28/, стор. 136, стаття 313) від 18 травня 2017 р. № 2046-VIII, скасовано попередню редакцію частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2016, № 2, ст.18) від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII, що набрав чинності 24 грудня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 підлягає зарахуванню за правилом: один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.
Отже, доводи ОСОБА_7 про те, що попереднє ув`язнення з 09.11.2018 по 10.03.2019 необхідно рахувати день за два, оскільки остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України визначене шляхом приєднання частини невідбутого покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2016, а тому у данному випадку повинен застосовуватися Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015, - є неспроможними.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05.11.2019 - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4