У Х В А Л А
іменем України

10 вересня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII у відношенні засудженої ОСОБА_4 шляхом зниження призначеного покарання до максимальної межі покарання або пом`якшення призначеного покарання,

у с т а н о в и в :

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_4 засуджена за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік, в силу статті 75 Кримінального кодексу України від відбування призначеного покарання звільнена з випробуванням на 1 рік.

Начальник Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 звернулася з поданням про приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII шляхом зниження призначеного покарання до максимальної межі покарання або пом`якшення призначеного покарання.

Заступник начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" подала заяву про розгляд подання за відсутності представника органу пробації, на задоволенні подання наполягала.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила вирішити питання про приведення вироку у відповідність з вище зазначеним законом за її відсутності, на задоволенні подання наполягала.

Прокурор ОСОБА_5 подала клопотання, у якому на задоволенні подання наполягала та просила провести судовий розгляд за її відсутності.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням характеру вирішуваного питання, неприбуття в судове засідання учасників провадження не перешкоджає проведенню судового розгляду подання.

Ознайомившись з поданням та матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 3 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, що набрав чинності 01 липня 2020 року внесено зміни до частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України та пом`якшено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

За частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 3 статті 72 Кримінального кодексу України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт.

Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У цьому кримінальному провадженні наявні підстави для прийняття рішення про зміну виду покарання відповідно до статті 74 Кримінального кодексу України, оскільки засудженій ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що не відповідає чинній редакції частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, оскільки з 01.07.2020 найсуворішим покаранням за цією частиною статті є обмеження волі на строк до п`яти років.

Засуджена ОСОБА_4 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у тому числі сина Всеволода та дочку ОСОБА_6 , обох, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неї немає легальних джерел доходів (а. п. 59-61, 119-121).

Частиною 1 статті 57 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого.

Згідно частини 3 статті 60 Кримінального кодексу України України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

А відповідно до частини 3 статті 61 Кримінального кодексу України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, засудженій ОСОБА_4 неможливо призначити покарання у виді виправних робіт, арешту обо обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, засудженій неможливо змінити вид покарання і на громадські роботи, оскільки щодо цього виду покарання не передбачено звільнення від покарання з випробуванням.

На вид покарання у виді штрафу призначене засудженій покарання не може бути змінено, оскільки правилами статті 72 КК України не передбачено можливості перерахування позбавлення волі та штрафу між собою.

Пленум Верховного суду України у п. 8 постанови від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

За таких обставин, подання про приведення вироку суду від 25 жовтня 2019 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII у відношенні засудженої ОСОБА_4 підлягає задоволенню шляхом звільнення її від призначеного судом покарання.

Керуючись частинами 1, 3 статті 5, статтею 72, частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України, пунктом 13 частини 1 статті 537, статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Подання задовольнити.

2. Привести вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року щодо засудженої ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

3. Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

4. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1