Справа № 944/651/20
Провадження №1-кп/944/684/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000835 від 26.11.2019 року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, студента 5 курсу Львівського аграрного університету, працюючого водієм ТзОВ «Акцент», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 26.11.2019 року близько 07 год 38 хв, керуючи автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у напрямку м. Львова, на 16 км + 300 м автодороги сполученням «Львів - Краківець», у с. Ямельня Яворівського району Львівської області, порушив вимоги чинних розділів Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 06.03.2013, а саме: Розділу 1 п.п. 1.5; 2.3 «б», «д»; 12.3; 12.4; 12.9 «б»; 18.1, які виразились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не надав дорогу пішоходу, який перебігав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху його автомобіля, не зупинив свій транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу на пішохода.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , пішохід ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: осколковий вдавлений перелом луски і орбітальної частини лобової кістки, тім`яних і основної кісток, розрив твердої і м`яких мозкових оболонок лобових і тім`яних часток головного мозку, крововиливи під м`якими мозковими оболонками верхніх поверхонь обох півкуль головного мозку, крововилив під твердою мозковою оболонкою в лобово-тім`яній ділянці (50 мл), забій і руйнування речовини верхньої поверхні лобових часток, забій тім`яних часток і підкіркових вузлів обох півкуль головного мозку, крововиливи під м`якими мозковими оболонками базальної поверхні мозку і півкуль мозочка, рана лобово-тім`яної ділянки голови з крововиливом у м`які тканини; множинні переломи кісток носа, верхньої щелепи, виличних кісток, перелом тіла нижньої щелепи, повні вивихи центрального різця справа і обох різців зліва на верхній щелепі, садна в ділянці лиця; розрив міжхребцевого сполучення на рівні 1-2 грудних хребців з розривом твердої мозкової оболонки, просторий крововилив у клітковину середостіння; переломи 2-5, 10-11-го ребер справа, крововиливи у грудні порожнини (600 мл); перелом правої ключиці; розриви капсули правої частки печінки, крововиливи у зв`язковий апарат печінки і нирок, навколониркову жирову капсулу, крововилив у м`яких тканинах грудей справа; осколкові переломи лобкових кісток; перелом верхньої правої плечової кістки; переломи 3-4 п`ясткових кісток правої кисті; перелом зовнішньої і серединної кісточок правої гомілки, вивих правої стопи назовні, садна в ділянці кистей і правого ліктьового суглобу; синці, садно і крововиливи у м`які тканини бічних поверхонь правого стегна і гомілки; синець і крововилив у м`які тканини серединної поверхні лівої гомілки; садно в ділянці лівого коліна. Вказані ушкодження за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і знаходяться у прямому причинному зв`язку з фактом смерті.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений, після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст. 63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується визнав повністю, пояснив, що 26.11.2019 року близько 07 год 30 хв на автомобілі марки «CHEVROLET AVEO» він рухався в напрямку м. Львова. На дворі був ранок та туман, видимість була поганою, в результаті чого міг бути неуважним, та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки. В с. Ямельня перед ним їхав автобус, був сильний туман, він не зауважив пішохода, який перебігав проїзду частину дороги, загальмував, однак уникнути дорожньо-транспортної пригоди не вдалось. Потерпілій шкоду відшкодував, щиро кається у вчиненому, просить суд суворо не карати та не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом, оскільки автомобіль є єдиним джерелом доходу та необхідний йому з врахуванням специфіки роботи.
Представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що кримінальне правопорушення вчинене з необережності, шкоду обвинуваченим відшкодовано в повному обсязі, сторона потерпілого претензій до обвинуваченого не має та просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я, думку потерпілої сторони, яка просить не позбавляти волі обвинуваченого та претензій до обвинуваченого не має, висновок Яворівського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі, враховуючи середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті в мінімальному розмірі. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, виходячи з аналізу особи винного як у загально-соціальному плані так і в плані відсутності його потенційної суспільної небезпеки, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, оскільки таке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Характеристика обвинуваченого та його ставлення до вчиненого доводять, що відбуття ним покарання в умовах ізоляції від суспільства є невиправданим та призведе в умовах сьогодення до руйнування життя молодої людини. Враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчинення злочину, суд вважає за потрібне встановити іспитовий строк два роки, та враховуючи дані досудової доповіді, суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, оскільки обвинувачений пояснив у судовому засіданні, що автомобіль є єдиним джерелом для отримання засобів до існування, оскільки працює водієм ТзОВ «Акцент», щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, потерпіла не має до нього жодних претензій та просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, а відтак призначення лише основного покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з ОСОБА_6 слід стягнути на користь держави 6280 грн 20 коп за проведення експертних досліджень.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 373-375 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування трнаспортними засобами.
Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 6280 (шість тисяч двісті вісімдесят) грн 20 коп витрат за проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судових автотехнічних експертиз технічного стану та транспортно-трасологічної експертизи.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000835 від 26.11.2019 року, на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речовий доказ - автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 повернути власнику ОСОБА_8 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1