В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002173 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заворичі, Броварського району, Київської області, громадянина України, не працюючого, з середньо - спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню доньку 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
05 травня 2018 року, близько 18 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку №18 по вул. Партизанська, в м. Біла Церква, Київської області. В цей час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи те, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_7 , а також інші особи з числа перехожих, з рюкзака потерпілого, відкрито викрав холдер для документів вартістю 43 грн. 33 коп., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4 (чотири) долари США, що у відповідності до офіційного курсу гривні станом на 05.05.2018 становить 105 грн. 20 коп., три монети номінальною вартістю 1 (одна) гривня кожна, особисті документи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: військовий квиток НОМЕР_1 виданий Білоцерківським ОМВК 09.08.2011, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , банківські платіжні карти, ніж з чохлом марки «СOLUMBIA» вартістю 238 грн. 20 коп., мобільний телефон марки Нокіа 7230 ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 217 грн., адаптер марки HTС вартістю 123 грн. 33 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 730 грн. 06 коп.

Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_7 09 грудня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст.186 КК України (в редакції ст. 186 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VІ від 15.04.2008) у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до нетяжкого злочину та потерпілий надав свою згоду прокурору на укладання угоди та йому зрозумілі умови укладення угоди, наслідки її затвердження, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. 52, 53 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 186 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає призначення покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 186 КК України в редакції Закону № 270-VІ від 15.04.2008 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та передбачає більш м`який розмір покарання у виді штрафу - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 186 КК України в редакції Закону № 270-VІ від 15.04.2008 року.

Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які пом`якшують покарання та визнає відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує правову позицію потерпілого ОСОБА_7 , який надав прокурору свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлявся.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 7,9, 26, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 09 грудня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_7 .
Визнати ОСОБА_8 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання:
- за санкцією ч.1 ст.186 КК України в редакції Закону № 270-VІ від 15.04.2008 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речові докази по справі: рюкзак чорного кольору з написом SwissGear, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , банківські платіжні карти, ніж з чохлом марки «СOLUMBIA», мобільний телефон марки «Нокіа 7230» ІМЕІ НОМЕР_3 , зарядний пристрій НТС; холдер для документів, грошові кошти в сумі 4 долари США, три монети номінальною вартістю одна гривня кожна, військовий квиток НОМЕР_1 виданий Білоцерківським ОМВК 09.08.2011, дисконтні карти, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 вважати повернутими ОСОБА_7 .
Речові докази: ніж «бабочка», що знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 вважати повернутим ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1