Справа №672/365/20
Провадження №1-кп/672/69/20
25 листопада 2020 року м. Городок
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, освіта професійно-технічна, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого в силу ст.89 КК України
за ч.1 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , на початку серпня 2016 року, після звільнення з лав Національної Гвардії України, де в період з 27.03.2015 по 01.08.2016 проходив військову службу за контрактом в окремому загоні спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), за невстановлених слідством обставин, достовірно знаючи, що вільний обіг зброї діючим законодавством України заборонено, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, незаконно, в порушення п.1 постанови Верховної ради України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» та додатку до неї №1 «Про перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», згідно яких не можуть перебувати у власності громадян вибухові речовини і засоби вибуху, «Положення про дозвільну систему», що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом МВС № 662 від 21 серпня 1998 року, незаконно придбав бойову ручну наступальну осколкову гранату марки «РГД-5» в зборі. Дану гранату ОСОБА_4 спочатку потягом доставив з м. Маріуполь Донецької області в м. Хмельницький, а потім на автомобілі таксі привіз на господарство своєї тітки ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , де переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу та мети збуту на горищі підсобного приміщення до 21.03.2017.
21.03.2017 при проведенні працівниками Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області обшуку господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , на горищі підсобного приміщення виявлено та вилучено бойову ручну наступальну осколкову гранату марки «РГД-5», яку ОСОБА_4 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу. Після того, на місці виявлення зазначена граната була розряджена спеціалістами-вибухотехніками Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи №30-В від 27.04.2017, вилучені 21.03.2017 в ході обшуку господарства ОСОБА_6 предмети є корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати марки «РГД-5», який містить у своєму складі бризантну вибухову речовину та уніфікований запал типу «УЗРГМ-2» для спорядження ручних гранат «Ф-1», «РГД-5», «РГ-42», що відноситься до категорії боєприпасів. Дані предмети до їх розрядження спеціалістами-вибухотехніками Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру центру МВС України утворювали бойову ручну наступальну осколкову гранату марки «РГД-5», яка відноситься до категорії боєприпасів і містить в своєму складі вибухові речовини. Граната придатна для здійснення вибуху.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав частково, вказує що гранату йому хтось підкинув у потязі, коли він повертався після закінчення служби додому. Він тоді вжив багато спиртних напоїв та не слідкував за своєю сумкою. Вже вдома, розпаковуючи свої речі, він виявив гранату, яку вирішив залишити, оскільки побоявся здавати в поліцію.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого про те, що йому хтось підкинув вищевказану гранату та вважає їх спробою ухилення від пред`явленого обвинувачення у відповідній частині.
Крім того, нелогічними є показання обвинуваченого, що він побоявся здати гранату до органів поліції, оскільки в разі правдивості тверджень обвинуваченого про те, що йому дійсно підкинули гранату, це був найпростіший спосіб уникнути кримінальної відповідальності.
Вина обвинуваченого у вчиненому злочині також підтверджується такими доказами: витягом з ЄДРДР, у якому відображені первинно встановлені обставини вчиненого злочину (а.с.45); протоколом обшуку від 21.03.2017 року з фототаблицями, у відповідності до якого на горищі підсобного приміщення під час обшуку господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено бойову ручну наступальну осколкову гранату марки «РГД-5» (а.с.54-63); протоколом огляду предметів від 21.03.2017 року з фототаблицями, у відповідності до якого було оглянуто виявлену та вилучену гранату марки «РГД-5» (а.с.64-68); висновком експерта №30-В судової вибухотехнічної експертизи, з якого вбачається, що вилучені під час обшуку господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 предмети до їх розрядження спеціалістами вибухотехніками ВТВ ГУНП у Хмельницькій області утворювали ручну наступальну осколкову гранату "РГД-5", яка відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини (а.с.70-77); копіями витягів з наказів командира в/ч НОМЕР_1 НГУ, з яких вбачається, що ОСОБА_4 дійсно проходив службу з 27.03.2015 р. по 01.08.2016 р. (а.с.79-80); довідкою в/ч НОМЕР_1 НГУ про те, що ручна граната "РГД-5" з маркуванням "165-81Т" та підривник "УЗРГМ-2" з маркуванням "182 УЗРГМ-2 583" у військовій частині НОМЕР_2 на обліку не перебували та не перебувають (а.с. 81).
За таких обставин у справі, з врахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненому злочині.
В той же час суд не бере до уваги решту досліджених у справі доказів, як неналежні і такі, що не мають жодного доказового значення у справі. Зокрема це висновок експерта №448 від 03.10.2018 року судово-біологічної експертизи та протокол відібрання зразків букального епітелію від 12.03.2020 року (а.с.111-120,125).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із наступного.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
З врахуванням факту визнання обвинуваченим своєї вини частково, суд не вбачає в його поведінці ознак щирого каяття, а лише острах перед призначенням кримінального покарання. Так, в його діях відсутнє повне, дійсне, відверте визнання факту вчинення злочину, щирий жаль з цього приводу та осуд в цій частині своєї поведінки. В зв`язку із цим, судом не було встановлено обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щирого каяття.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він по місцю фактичного проживання характеризується позитивно, однак по місцю служби характеризувався негативно. На обліку у лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу епізодичного вживання алкоголю.
Судом враховується і те, що обвинувачений є учасником бойових дій, особою яка виконувала свій громадянський обов`язок по захисту своєї країни від російської агресії.
За таких обставин по справі, з врахуванням обставин вчиненого злочину, характеризуючих особу обвинуваченого даних, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією статті, від відбування якого звільнити його із встановленням іспитового строку.
Судові витрати у справі за проведення експертного дослідження слід стягнути на користь держави з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 374 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України - звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в один рік.
В порядку ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: сім уламків корпусу гранати, важіль та чеку з кільцем до гранати, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2111 грн. 04 коп. (дві тисячі сто одинадцять грн.. 04 коп.) судових витрат у вигляді вартості проведеної судової вибухотехнічної експертизи.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, що не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: