Дата документу 09.09.2020 Справа № 554/5891/20
Провадження №1-кс/554/9291/2020
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 25 червня 2020 року), на бездіяльність слідчого, у якій просить визнати бездіяльність начальника третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо відмови у внесенні заяви від 07 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати вчинити дію внести відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР.

На обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що 07 квітня 2020 року заявником на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, подано заяву про кримінальне правопорушення, вчинене працівниками патрульної поліції м.Кривого Рогу. У заяві, зокрема, повідомляв про ті обставини, що Тернівським районним судом м.Кривого Рогу проводиться судовий розгляд кримінального провадження №001887 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України. Вважає, що на підставі сфальсифікованих документів йому повідомлено про підозру у злочині, якого він не вчиняв, та до суду направлено обвинувальний акт. При цьому вказує на незаконні дії службових осіб органу досудового розслідування, а також незаконні та неправомірні дії, які були до нього застосовані з боку працівників патрульної поліції м.Кривого Рогу, що виявилися у незаконному проникненні до його житла, порушенні права на захист, незаконному затриманні, що призвело, на його думку, до тяжких наслідків, а саме обвинуваченні ОСОБА_3 у злочині. На підставі викладеного вважав, що у діях вказаних осіб наявні ознаки складу злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, а тому просив внести відомості до ЄРДР та притягнути винних осіб до відповідальності.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 було надіслано лист від 28.04.2020 року, згідно з яким відмовлено у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, роз`яснено право оскарження. Даний лист заявнику вручено в Криворізькому слідчому ізоляторі 02 червня 2020 року.

Вважає, що заява від 07 квітня 2020 року відповідає вимогам КПК України, однак всупереч ст.214 КПК України відомості за фактами, викладеними в зазначеній заяві, до ЄРДР внесено не було, чим порушено його процесуальні права. Зазначає, що відомості, викладені в заяві, повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви вноситись до ЄРДР. На підставі наведеного, а також доводів, зазначених у скарзі, просить задовольнити скаргу.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити. Вказав, що у кримінальному провадженні №001887 він є обвинуваченим, справа перебуває на розгляді в суді на стадії допиту свідків, покази обвинувачений ще не давав. Обшуку не було, протоколу обшуку взагалі не існує.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд без участі. Зі скаргою не погодився, зазначив, що у заяві не наведено об`єктивних даних, які свідчать про ознаки кримінального правопорушення, а фактично заявник не погоджується із процесуальними діями працівників правоохоронних органів під час проведення обшуку житла, окрім того, заявником не виконані вимоги ч.5 ст.214 КПК України, натомість, заява про злочин не може ґрунтуватися виключно на припущеннях та власних міркуваннях, а лише на достовірних фактах (а.с.32).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника, вивчивши суть скарги, дослідивши надані до суду матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , який перебуває у ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, із заявою про кримінальне правопорушення від 07 квітня 2020 року, в порядку ст.214 КПК України, у якій викладені обставини, що, на думку заявника, свідчать про факти незаконних, на його думку, дій службових осіб органу досудового розслідування, а також незаконних та неправомірних дій, які були до нього застосовані з боку працівників патрульної поліції м.Кривого Рогу, і виявилися у незаконному проникненні до його житла, порушенні права на захист, незаконному затриманні, та призвели до тяжких наслідків, а саме обвинуваченні ОСОБА_3 у вчиненні злочину (а.с.33-34).

На переконання заявника, описані ним у заяві факти містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, на підставі чого просив внести відповідні відомості до ЄРДР та притягнути винних осіб до відповідальності.

Заява ОСОБА_3 направлена до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, засобами поштового зв`язку та як видно з листа-відповіді, надійшла адресату 23 квітня 2020 року (а.с.7).

При цьому, як слідує з доводів скарги, відомості, викладені в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, на теперішній час до ЄРДР не внесені, про що йому повідомлено листом, з чим останній не погодився і звернувся до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 червня 2020 року, скаргу повернуто особі, яка її подала, на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України (а.с.6), після чого ОСОБА_3 , який перебуває у ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», засобами поштового зв`язку звернувся зі скаргою до Октябрського районного суду м.Полтави.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені норми кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії посадових осіб правоохоронного органу містять ознаки можливих, на його думку, незаконних та неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.3 ст.365 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службових осіб органу досудового розслідування та працівників патрульної поліції м.Кривого Рогу під час проведення слідчих та процесуальних дій, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб, у кримінальному провадженні №001887 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України і яке на даний час перебуває на стадії судового розгляду.

У цій же скарзі ОСОБА_3 ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадових осіб сторони обвинувачення та інших співробітників правоохоронних органів, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.40 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Крім того, заявником не надано будь-яких даних про те, що ним в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю у названому кримінальному провадженні, передбачені КПК України, щодо оскарження можливих неправомірних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, розгляду (нерозгляду) відповідних клопотань або використання права відводу слідчого, прокурора тощо.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

У контексті поданої заяви від 05 серпня 2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 07 квітня 2020 року є його суб`єктивною оцінкою дій посадових осіб правоохоронних органів, пов`язаною із іншим кримінальним провадженням, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 07 квітня 2020 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу, слідчим, кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням, здійсненням повноважень посадових осіб під час досудового провадження. Заявником не наведено достатніх об`єктивних даних про обставини, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, обґрунтованих та допустимих доказів кримінально-протиправних дій вказаних посадових осіб, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Крім того, листом слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 за вих.№К-4296/15-02-3-20 від 28 квітня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою (а.с.7).

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 07 квітня 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 24, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1