ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 602/478/17

1-кп/609/3/2020

11 вересня 2020 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 0000030, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 лютого 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого сторожем ТОВ «Факторія Агро», одруженого, на утримані двоє неповнолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_5

представника потерпілого

та цивільного позивача: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2017 року біля 19 год. 30 хв. Водій ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем марки «Ford Transit» р.н. НОМЕР_1 та рухався без пасажирів по вул.. Тернопільська в м. Ланівці Тернопільської області в напрямку від центру міста Ланівці до міста Тернопіль. Рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_3 в порушення вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 ( в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість», «темна пора доби», і виконання їх вимог) 2.3 (б,д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не врахував дорожні умови та дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров"ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час руху водій ОСОБА_3 наближався до зупинки громадського транспорту «Млин» вищевказаної вулиці та мав об`єктивну можливість завчасно виявити велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку відносно руху автомобіля марки «Ford Transit».

У порушення п. 1.10 ( в частині визначення поняття «перешкода для руху» і виконання його вимог) та 12.3 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити велосипедиста ОСОБА_7 , не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, хоча мав таку можливість, а продовжував рух та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 правою передньою ( боковою ) частиною транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми у вигляді перелому основи склепіння черепа з розвитком субдорального крововиливу з стисканням головного мозку та забоєм головного мозку важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння.

Після вчинення дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 2.10 ( а.б.в.г.д.е.) ПДР України негайно не зупинив керований ним автомобіль марки «Ford Transit» на місці ДТП, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , не викликав карету швидкої медичної допомоги чи не звернувся за допомогою до присутніх, не повідомив про вчинення ДТП підрозділ поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а залишив місце дорожньо транспортної пригоди поїхавши на автомобілі марки «Ford Transit».

Порушення водієм ОСОБА_3 вище перелічених пунктів ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо транспортної пригоди та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень із небезпекою для життя потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав стверджував, що не вчиняв даного ДТП, а всі докази по кримінальному правопорушенні відносно нього сфальшовані працівниками поліції, однак в процесі розгляду справи вказав, що дійсно 06.02.2017 р. близько 19:30год. керуючи автомобілем та будучи неуважним скоїв ДТП в результаті чого потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Також обвинувачений пояснив, що покинув місце ДТП тому, що злякався і думав, що не завдав значних тілесних ушкоджень потерпілому. В судовому засіданні останній заявив клопотання та просив звільнити його від покарання за ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 р., так як він має на утриманні малолітніх дітей.

Представник потерпілого ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , «Страхової компанії «ТАС» та просила стягнути із цивільних відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ПАТ «Страхова компанія «ТАС» завдану ДТП матеріальну шкоду в сумі 48 591,53 грн.

Стягнути із цивільних відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ПАТ «Страхова компанія «ТАС» завдану ДТП моральну шкоду в сумі 400000грн.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 шкоду, задану каліцтвом у розмірі 115200грн.

Щодо міри покарання остання висловила думку про обрання судом обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з реальним позбавленням волі, надіславши відповідну заяву, а також просила суд її цивільний позов задоволити у повному об`ємі.

Крім визнання вини обвинуваченим його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення доводиться іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, які досліджувалися в судовому засіданні та не оспорювалися учасниками, зокрема:

Показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які оглядали транспортний засіб обвинуваченого після вчинення ДТП, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були свідками ДТП та вказали, що до пригоди причетний бус білого кольору.

Протоколом огляду місця події від 06.02.2017 р., яким зафіксоване ДТП та вилучено окуляри потерпілого;

Протоколом обшуку від 07.02.2017 р., яким вилучено автомобіль марки форд транзит, посвідчення водія та реєстраційне посвідчення на автомобіль;

Заявою працівника лікарні від 06.02.2017 р. про видачу велосипеда потерпілого;

Протоколом огляду від 14.02.2017 р. в ході якого оглянуто автомобіль форд транзит, а також велосипед, їхні пошкодження та вилучено лакофарбові покриття пошкоджених ділянок для проведення експертиз;

Висновком експерта № 48 згідно якого в ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми у вигляді перелому основи черепа з розвитком субдоральног крововиливу з стисканням головного мозку та забоєм головного мозку важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя;

Висновком експерта № 5 75/17 згідно якого встановлено, що автомобіль форд транзит перебував у технічно справному стані;

Висновком експерта № 5 74 згідно якого встановлено, що в момент первинного контактування автомобіль передньою правою частиною контактував із лівою задньою частиною велосипеда. Наїзд автомобіля на велосипедиста відносно елементів проїзної частини дороги, наближено в місці розташування виявлених пошкоджених окулярів;

Висновком експерта № 2 112/17 згідно якого встановлено, що походження нашарування речовини червоно коричневого, зеленого і червоного кольору на частинах лакофарбового покриття арки переднього правого колеса автомобіля від лакофарбового покриття задньої лівої стійки багажника велосипеда не виключається;

Висновком експерта № 1.3 165/17 згідно якого слід на надісланій на дослідження вирізці з бампера автомобіля залишений кінцем болта, яким з`єднана надіслана на експертизу конструкція з вирізок частини велосипеда ОСОБА_7 в момент наїзду;

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі водія ОСОБА_3 ;

Висновком експерта № 5 306/17 яким встановлено, що при встановлених обставинах розвитку ДТП і завданому слідством комплексі вихідних даних невідповідність дій водія автомобіля вимогам п. 12.3 ПДР України призвела до виникнення ДТП, тобто причиною настання даної ДТП наїзд транспортного засобу на велосипедиста з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля форд транзит зазначеному пункту ПДР України.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю і його дії кваліфіковані вірно органом досудового розслідування за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, визнання вини -як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання в діях обвинуваченого судом не вбачається.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, суд вважає, обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції вміненої статті у вигляді позбавлення волі на строк близький до мінімального з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, у відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, згідно свідоцтва про народження має на утриманні неповнолітню та малолітню дитину: сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, і бажає, щоб до нього була застосована амністія, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного та додаткового покарання відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Суд також вважає за доцільне відмовити у задоволенні цивільного позову виходячи з наступного.

Одним із відповідачів по даному цивільному позові є ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Згідно повідомлення останньої від 07 березня 2019 року остання не здійснює страхову діяльність у вигляді обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є членом МТСБУ, а тому і не могло укласти Договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності № АЕ 3937517 від 28.03.2016 року щодо забезпечення автомобіля Форд Транзіт р.н. НОМЕР_1 .

Даний договір було Укладено Страховиком ПАТ «Страхова група «ТАС».

Тобто цивільний позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава ( ст. 49 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна
Процедурні питання заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача визначені ст. 51 ЦПКУкраїни.

Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним унаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тому питання про заміну відповідача чи залучення співвідповідача мають бути вирішені саме до закінчення підготовчого провадження. І хоча із цього правила є виняток, проте скористатись ним досить важко. І навіть якщо суд дійсно встановить підстави для заміни відповідача чи залучення співвідповідача на стадії судового розгляду, це однозначно має відбутись до винесення рішення по суті справи.

Зважаючи, що представник цивільного позивача не звертався до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, суд вважає, що на даному етапі у позові слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що після усунення порушень, які стали підставою для відмови у позові особа може звернутися з позовом про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_16 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 ( два ) роки.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 5074,03 грн. за проведення експертиз по даному кримінальному провадженні.

У задоволенні цивільного позову представника потерпілого та цивільного позивача, ОСОБА_6 - відмовити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від основного та додаткового покарання, призначеного вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 11.09.2020 року, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів через Шумський районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_1