ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/4878/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1754/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, даних про його особу, а також у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є наркозалежною особою. Крім того, суд вказав, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що всебічно сприяв слідству, провину визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які потребують в матеріальному утриманні та вихованні. Зазначає, що в законодавстві України суд зобов`язаний врахувати не тільки обтяжуючі, але і пом`якшуючі обставини для обрання запобіжного заходу.

Також обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що, а ні прокурором, а ні судом не висунуто ніяких фактів та доводів щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання та реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_8 , який утримується під вартою у «Вільнянській УВП» клопотань про розгляд апеляційної скарги за його безпосередньої присутності в судовому засіданні апеляційного суду, або в режимі відеоконференції, не подав, про час та місце розгляду його скарги був повідомлений у порядку, встановленому законом.

Враховуючи приписи ст.ст. 410, 405 КПК України щодо безпосередньої участі обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду, а також враховуючи думку захисника обвинуваченого та прокурора, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості розгляду апеляційної скарги обвинуваченого без його участі в судовому засіданні на підставі доводів, викладених в його апеляційній скарзі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу подану обвинуваченим підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, зазначивши, що судом першої інстанції не було враховано дані про особу обвинуваченого. Крім того, вказав, що слідство по справі закінчено та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 розглядається судом, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, обвинувачений ОСОБА_8 має місце проживання та сприяв розкриттю злочину.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися. Крім того, постійного місця проживання та реєстрації в Бердянському районі у обвинуваченого ОСОБА_8 не має. Зазначив, що в м. Бердянськ обвинувачений приїхав для скоєння кримінального правопорушення, а наявність на утриманні у останнього дітей жодними доказами не підтверджено. Також, в обґрунтування наявності високого ризику вчинення нових злочинів прокурор послався нате, що в судах вже розглядається два інших кримінальних провадження аз обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні умисних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відноситься в тому числі до категорії тяжких умисних злочинів, суворість покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки не спростовують висновки суду про те, що обвинувачений може переховуватися від суду.

На думку колегії суддів, матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_8 підвищують ймовірність його переховування від суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Твердження апелянта з приводу того, що він має міцні соціальні зв`язки, а саме, двох неповнолітніх дітей висновків суду першої інстанції також не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Доводи обвинуваченого щодо визнання ним провини, сприяття слідству та щирого каяття на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_8 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

До такого висновку колегія суддів приходить і з огляду на те, що 3 червня 2020 року до Михайлівського районного суду Запорізької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилання захисника в судовому засіданні апеляційного суду на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 310/4878/20