Справа № 939/1969/19
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 07 червня 2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, громадянина України, одруженого, який проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 06 червня 2019 року, приблизно, о 15-й годині, в с. Мирча Бородянського району Київської області вони, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: вул. Центральна, 68, побачили як по автодорозі, що розташована недалеко від вказаного домоволодіння, з с. Тальське в напрямку с. Мирча, рухається автомобіль "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_8 .
В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , 06 червня 2019 року, приблизно, о 15-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбігли до автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїжджій частині вул. Центральної в с. Мирча Бородянського району Київської області, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 , і, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_5 цілеспрямовано та умисно, через опущене скло водійських дверцят наніс ОСОБА_8 один удар рукою в голову, а обвинувачений ОСОБА_4 , витягнувши ОСОБА_8 з автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , підвів його до капоту та, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи ОСОБА_8 рукою за голову, декілька раз ударив його головою об капот автомобіля "ВАЗ-2121", в результаті чого ОСОБА_8 впав на землю. В подальшому ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та, піднявши його за одяг, наніс йому ще один удар правою рукою в ліву частину обличчя.
Після цього, ОСОБА_4 заштовхав ОСОБА_8 до автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та повіз в бік лісосмуги с. Мирча Бородянського району Київської області, що неподалік вул. Центральної.
В подальшому, 06 червня 2019 року, о 15-й годині, продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території лісосмуги с. Мирча Бородянського району Київської області, неподалік вул. Центральної, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 удар кулаком в праве плече, а ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 удар рукою в ліву частину обличчя, після якого ОСОБА_8 втратив свідомість.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями в сукупності спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження - множинні синці: по задній поверхні лівого плеча в середній та верхній третинах, по внутрішній поверхні в середній третині на тлі якого два косо-горизонтальних садна; по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, по передній поверхні правого плеча та плечевого суглобу (три), по внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по задній поверхні грудної клітки справа та зліва; садна: по передній поверхні правого колінного суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції другої п`ясткової кістки, по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 5-6 ребер по передньо-паховій лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у живих осіб, а також тілесне ушкодження - закриту черепно-мозкову травму у вигляді: синців лівого ока та потиличної ділянки справа; крововиливів під тверду мозкову оболонку зліва загальним об`ємом, приблизно, 80 см3 (клінічно), під м`яку мозкову оболонку обох півкуль;ділянки забою головного мозку правої лобної та скроневої часток, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні Бородянської ЦРЛ.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 20 червня 2019 року до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 серпня 2019 року.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року дія обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 13 вересня 2019 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 листопада 2019 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 грудня 2019 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 лютого 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 11 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 квітня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 червня 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 липня 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 серпня 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, і, усвідомлюючи, що в разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він може переховуватися від суду. Також у разі не продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою він матиме змогу впливати будь-якими методами, у тому числі й залякуванням, на потерпілих, свідків, оскільки судовий розгляд ще не закінчено і в його ході може виникнути необхідність повторно їх допитати, а оскільки вони проживають в одному селі з обвинуваченим, то це свідчить про наявність ризику, який полягає у незаконному впливі ОСОБА_5 на потерпілих і свідків. Крім того, не перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 матиме змогу іншим чином перешкоджати встановленню обставин, що мають значення для кримінального провадження, з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Вислухавши думку захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважав за можливе змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку свого, думку представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала клопотання прокурора і просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала клопотання прокурора та думку свого представника - адвоката ОСОБА_9 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справіта переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 , оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнавати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке спричинило смерть людини.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 25 січня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_10