Провадження № 1-кп/161/1286/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 10 вересня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки, зареєстрованої АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, працює провідним професіоналом Департаменту сім`ї та молоді Луцької міської ради, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 , 09 вересня 2020 року, близько 16 год., перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину "SinSay" у торгово-розважальному центі "ПортСіті", що по вул. Сухомлинського, буд. 1 в м. Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, намагалась таємно викрасти майно ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП", а саме: cпідницю жіночу марки "Sinsay", блакитного кольору, вартістю 319 грн. 20 коп., сумку-саше марки "Sinsay" з екошкіри, чорного кольору, вартістю 159 грн. 20 коп., блузу марки "Sinsay", зеленого кольору, вартістю 239 грн. 20 коп., загалом на суму 717 грн. 20 коп., однак, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не змогла закінчити розпочате кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від її волі, оскільки була помічена та зупинена при виході з торгового залу керуючою магазину ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування вказані умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

30 вересня 2020 року між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якої остання беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, щиро розкаювалась у вчиненому, вибачилась перед представником потерпілого, повністю примирилась з нею, відшкодувала завдану шкоду та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди їй призначається покарання за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Представник потерпілого, обвинувачена в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, прокурор не заперечувала.

Судом роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_3 та представнику потерпілого ОСОБА_5 наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши угоду про примирення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та повністю підтвердила обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаювалась, зазначаючи, що примирилась із представником потерпілого та погоджується на призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченій та представнику потерпілого правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 і призначення їй узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 30 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 10 вересня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: оптичний диск марки "Verbatim" залишити при матеріалах кримінального провадження; блузу зеленого кольору, поясну сумку, чорного кольору та спідницю, голубого кольору залишити за належністю представнику потерпілого ОСОБА_5 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2020 року, а саме, на блузу зеленого кольору, поясну сумку чорного кольору та спідницю голубого кольору скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1