Справа № 308/8814/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2020 року за № 0001362, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого на посаді електромонтера в ПрАТ «Закарпатобленерго», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 05.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001362, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження), погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 .
04 травня 2020 року о 18 годині 57 хвилин в населеному пункті місто Ужгород водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_1 », рухаючись по проїзній частині вулиці Берчені, зі сторони вулиці Тімірязєва, у напрямку вулиці Фединця, та наближаючись до будинку № 14, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3 б); 2.9 а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з припаркованим біля правого краю його смуги руху автомобілем марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_8 . Унаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf» реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_1 » відкинуло на зустрічну смугу руху, з послідуючим його зіткнення із зустрічним автомобілем марки «RENAULT» моделі «Fluence», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови; забою мозку; тупої травми живота та грудної клітки; закритої черепно-мозкової травми; забою лобно-базальних відділів головного мозку середнього ступеню; забою шийного відділу хребта, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, якими визначено:
п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
п. 2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9. ПДР Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.;
п. 13.1. - Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
п. 13.3. - Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У клопотанні слідчий зазначив, що 29.08.2020 органом досудового розслідування гр. ОСОБА_6 у встановленому ст. ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 04.05.2020; висновком судової авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf» реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_1 » за №10/206 від 19.05.2020; висновком судової транспортно-трасологічної експертизи за №10/209 від 18.05.2020; висновком судової транспортно-трасологічної експертизи за №10/210 від 18.05.2020; висновком судової токсикологічної експертизи за №891 від 12.05.2020; висновком судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_11 за №269 від 25.06.2020; висновком комісійної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_11 за №35 від 19.08.2020; висновком судової авто-технічної експертизи за №9323 від 29.07.2020, та іншими матеріалами кримінального провадження.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Слідчий у клопотанні також зазначив, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_6
- з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);
- усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);
Слідчий стверджує, що у зв`язку з вищевикладеним, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість злочину, за який законом передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-179, 184, 194 КПК України, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечив проти застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з мотивів його необгрунтованості. Зазначив, що відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підозрюваний ОСОБА_6 від них не ухиляється. Водночас, підозрюваний з`являється до слідчого, відшкодував шкоду, завдану свідку, який був учасником ДТП, з потерпілим не знайомий і ніколи з ним не спілкувався, має позитивну характеристику, а відтак просить відмовити у задоволенні відповідного клопотання. Також захисник вказав, що застосування щодо його підзахисного забобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання призведене до негативних наслідків для нього, а саме, обмеження особистої свободи, що є небажаним для його підзахисного.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобовязання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
У матеріалах, доданих до клопотання, містяться достатні дані для переконання, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні навели достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосування якого ініціює слідчий відносно підозрюваного, є найбільш м`яким із запобіжних заходів.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , вагомість доказів, якими обгрунтовується підозра останнього, тякжість злочину в якому підозрюється останній, оцінивши наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про обгрунтованість клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою/кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 194 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів з покладенням на нього наступних обов`яків:

1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою/кожною вимогою;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обовязків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 негайно після її оголошення.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1