Житомирський апеляційний суд
Справа №281/501/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000047 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Скочище, Брусилівського району, Житомирської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 100 (сто) годин громадських робіт.

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання -1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено на неї обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що зберігається при матеріалах кримінального провадження ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, ОСОБА_7 працювала на посаді офіціанта в Бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ФОП ОСОБА_8 .

Так, 11 лютого 2019 року о 04 годині 02 хвилин у ОСОБА_7 , яка перебувала на своєму робочому місці у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , виник умисел на крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_8 . В цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до прилавку вказаного бар-магазину та, відкривши шухляду каси, викрала грошові кошти в сумі 500 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 500 грн.

Крім того, 12 лютого 2019 року о 15 годині 36 хвилин ОСОБА_7 перебувала на своєму робочому місці у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 . В цей час, місці та за вище вказаних обставин у ОСОБА_7 виник умисел на крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , підійшла до прилавку вказаного бар-магазину та відкривши шухляду каси, завідомо знаючи, що в ній знаходяться грошові кошти (виручка) повторно, викрала грошові кошти в сумі 500 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 500 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 всього спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його несправедливим, просить вирок суду щодо неї скасувати а її виправдати.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, про свою непричетність до вчинення злочину, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази щодо вчинення нею крадіжки коштів з каси бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На її думку, наданий потерпілою відеозапис з камер відеоспостереження, які розташовані в приміщенні бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є підробленим та не може використовуватися судом як доказ у даному провадженні, оскільки він здобутий з порушенням вимог КПК України, зокрема диск було отримано без ухвали слідчого судді та без дотримання вимог ст. 100 КПК України.

Також, вказує, що суд не взяв до уваги, те, що вона зверталася до правоохоронних органів з приводу притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності щодо незаконного заволодіння її особистими документами, які на даний час їй не повернуто.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, вчиненої повторно обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку, з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачена ОСОБА_7 працювала у неї у бар-магазині «Рідна Хата» офіціантом і щодо неї виникли підозри у зв`язку з регулярними недостачами коштів. При перегляді відеозаписів, що зроблені на відеокамеру встановлену біля барної стійки було виявлено, як обвинувачена двічі викрадає кошти з каси.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працювала барменом-касиром разом нею працювала офіціантом обвинувачена. Почали зникати гроші, у вчиненні крадіжок запідозрила ОСОБА_7 оскільки вона була помічена біля каси, хоча в силу своїх обов`язків туди не повинна була заходити. Про підозри повідомила власника і при перегляді відеозаписів виявила як обвинувачена викрадає кошти.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що допомагає потерпілій, яка є його тещою у роботі, зокрема організовує ведення відеоспостереження у кафе. ОСОБА_9 повідомила потерпілу про нестачі та попросила переглянути відеозапис з камер спостереження. При перегляді відезаписів було виявлено як обвинувачена вчиняє крадіжки, його показали і ОСОБА_7 , яка пообіцяла повернути викрадені кошти. Згодом було виготовлено копію з жорсткого диску та надано його слідчому.

21.03.2019 року ОСОБА_8 звернулась до Лугинського ВП Коростенського ВП із заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 , яку підозрює в крадіжці матеріальних засобів з бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 174 т. 1).

З клопотання від 15.04.2019 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 просить долучити до матеріалів кримінального провадження відеозапис з камер відеоспостереження, що розташовані в бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 177 т. 1).

Відповідно до витягу з ЄРДР №0000055 від 25.04.2019 року ОСОБА_7 , мешканка смт. Брусилів, Брусилівського району, 12.02.2019 року близько 15 год. 36 хв. перебуваючи в приміщенні кафе «Рідна Хата», за адресою: вул. Центральна, с. Літки, Лугинського району, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, таємно, скориставшись відсутністю інших осіб, з шухляди торгового прилавку повторно вчинила крадіжку грошей в сумі 500 грн. (а. с. 183 т. 1)

З відеозапису з камер відеоспостереження, що розташовані в бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з першого відеофайлу вбачається, як ОСОБА_7 11.02.2019 року о 04 год. 02 хв. у відсутність інших працівників у приміщенні підходить до барної стійки, відкриває шухляду, дістає кошти які кладе собі в передню ліву кишеню.

З другого відеофайлу вбачається, як ОСОБА_7 12.02.2019 року о 15 год. 36 хв. знову ж за таких обставин відкриває шухляду, дістає кошти які кладе собі в задній лівий карман.

Будь-яких сумнівів в допустимості, належності, достовірності доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегії суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченої про те, що відеозапис з камер відеоспостереження є підробленим та недопустимим доказом, оскільки він здобутий з порушенням вимог КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

На думку колегії суддів всі докази на яких суд обґрунтував свої висновки, в тому числі відеозапис з камер відеоспостереження, що розташовані в бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами (т.1 а.с. 217).

Вказаний відеозапис був наданий слідчому добровільно потерпілою ОСОБА_8 , скопійований особисто слідчим на диск, ним оглянутий та визнаний речовим доказом (т.1 а.с. 182), що на думку колегії суддів відповідає вимогам ч.4 ст. 99 та ч1,2 ст. 100 КПК України у зв`язку з чим колегія суддів жодних сумнівів в належності та допустимості цього доказу не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, вчиненої повторно та вірно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотримання положень ст. 65 КК України, враховано тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченої.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2020 року щодо неї - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: