Номер провадження: 11-кп/813/340/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002980 від 25.09.2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року, у підготовчому судовому засіданні,був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_8 до 07.02.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення при судовому розгляді клопотання була доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку з урахуванням встановлених ризиків.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в які просить суд скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що прокурором не надані докази про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Встановлені в ухвалі суду ризики спростовуються тим, що обвинувачений в повному обсязі визнає вину у вчиненому злочині, в повному обсязі відшкодував завдану шкоду, в зв`язку з чим потерпіла у підготовчому засіданні надала заяву про відсутність будь-яких претензій матеріального характеру.

Також суд не врахував, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання де позитивно характеризується, дружина знаходиться у відпустці за доглядом малолітньої дитини, він допомагає рідному брату, який є інвалідом 2 групи, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а тому встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення при судовому розгляді клопотання була доведена наявність ризиків, передбаченого п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку та запобіганню встановленим ризикам.

З висновком суду про те,що під час розгляду клопотання прокурором була доведена наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за вчинення якого в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Разом з тим, апеляційний суд дослідивши матеріали провадження, вважає, що суд безпідставно встановив доведеність ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, зник, оскільки під час досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, обвинувачений надавав пояснення про те, що у повному обсязі відшкодував завдану шкоду потерпілій та визнає вину, що свідчить про відсутність у обвинуваченого наміру впливати на потерпілу та свідків.

Зникнення ризику можливого перешкоджання кримінального провадження іншим чином підтверджується тим, що обвинувачений визнає вину, усі докази зібрані та досудове розслідування завершене.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не дослідив та не дав оцінки доводам сторони захисту про недоведеність усіх ризиків, відсутність перешкод для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з урахуванням зібраних документів, що характеризують особу ОСОБА_8 .
Зокрема, згідно наданих до провадження документів ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, так як він має постійне місце реєстрації та проживання, де позитивно характеризується, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

Крім того, апеляційний суд враховує, що обвинувачений визнає вину та щиро кається у вчиненому, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують існування встановленого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини.

Однак, апеляційний суд вважає, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини, не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що неодноразово підкреслював Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року, про те, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 178, 194, 196 КПК України, апеляційний суд, з урахуванням наведених доказів та обставин, вважає можливим застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в нічний час доби, який забезпечить запобіганню встановленого ризику та належну поведінку підозрюваного.

Неврахування судом недоведеності прокурором усіх ризиків, та в сукупності з іншими зазначеними обставинами, стали підставою для необґрунтованого висновку суду про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, що є підставою для скасування ухвали суду в частині обрання запобіжного заходу.
При таких обставинах, відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду, постановлена у підготовчому судовому засіданні, в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню, та обвинуваченому ОСОБА_8 має бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арештуз забороною залишати житло в нічний час доби.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року, постановлену у підготовчому судовому засіданні, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002980 від 25.09.2020 року, в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України - скасувати.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського ВП м. Одеса ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали Одеського апеляційного суду покласти на процесуального керівника.

Строк дії ухвали становить до 12.03.2021 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 15.01.2021 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3