Справа № 552/2859/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , інспектора дізнання ВП №1 ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих слідчо оперативної групи СВ ВП № 1 ГУ НП в Полтавській області в порядку ст. 303 КПК України, -
В С Т А Н О В И В :
10.11.2020 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на бездіяльність слідчих слідчо оперативної групи СВ ВП № 1 ГУ НП в Полтавській області, які виїздили 05.05.2020 року за її викликом на службу 102, в порядку ст. 303 КПК України.
Скарга обгрунтована тим, що ОСОБА_3 5 травня 2020 року викликала працівників поліції за телефоном 102 у зв`язку з тим, що їй були спричинені тілесні ушкодження її сусідом. За її викликом за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 128 приїхала слідчо оперативна група.
В скарзі ОСОБА_3 посилалася на те, що працівники поліції не вчинили певних процесуальних дій, під час проведення досудового розслідування, вважає що слідчі не мали наміру розслідувати кримінальне провадження де вона є потерпілою, працівники поліції ВП №1 ГУ НП в Полтавській області під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 не вилучили речові докази, а саме кофту на якій залишилися сліди після нанесення їй тілесних ушкоджень. Слідчий до цього часу не вилучив вказану кофту та не приєднав до матеріального провадження, не призначив усіх необхідних експертних досліджень.
З огляду на викладене, ОСОБА_3 змушена була звернутись до слідчого судді зі скаргою на дії слідчих та за захистом своїх порушених прав.
Інспектор сектору дізнання ВП №1 ГУ НП В Полтавській області ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги скарги ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити в її задоволенні. Пояснив, що 05.05.2020 року він виїздив слідчим в складі слідчо оперативної групи за адресою : м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 128, за викликом ОСОБА_3 , але оскільки ОСОБА_3 не заявила клопотання про вилучення у неї речового доказу, тому він і не був вилучений.
Слідчий суддя, заслухавши скаржницю, слідчого, дослідивши та оцінивши матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з ЄРДР № 0001013 від 06.05.2020 року були внесені відомості за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_3 про те, що 05.05.2020 року близько 17.00 год. Біля квартири АДРЕСА_2 вона отримала тілесні ушкодження.
Так, ч.1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, де пунктом 1 передбачено право на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ст. 98 КПК України Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Згідно рапорту оперуповноваженого ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 від 05.05.2020 року ОСОБА_3 відмовилася надати жіночу сорочку для огляду та було здійснено лише фотографування даної жіночої кофти на камеру.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечує той факт, що вона відмовилася видати сорочку слідчому, пояснює це тим, що не змогла видати в той день сорочку, оскільки була в неї вдягнута та погано себе почувала. Але в цілому була зацікавлена у всебічному розслідуванні кримінального провадженні та хотіла, щоб речовий доказ був вилучений та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.
Перевіривши зміст скарги, а також долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, в частині визнання бездіяльності слідчого в невилученні речового доказу.
Керуючись ст. 303, ст. 306, ст.307 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність інспектора сектора дізнання СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчих СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області вилучити речовий доказ у вигляді жіночої сорочки у потерпілої ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1