Справа №639/64/21
Провадження №1-кс/639/62/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 щодо ненадання йому належної медичної допомоги під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Під час судового засідання ув`язнений ОСОБА_3 скаргу підтримав та надав пояснення, що 24.12.2020 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, цією ухвалою доручено посадовим особам ДУ «Харківській слідчий ізолятор» забезпечити медичне обстеження підозрюваного та подальше лікування у разі виявлення захворювань.
Ув`язнений ОСОБА_3 зазначає, що в нього маються такі захворювання, як хронічний гепатит С, початкова стадія цирозу печінки. В умовах СІЗО його один раз на прийом викликав лікар-інфекціоніст, який переглянув його медичну довідку в комп`ютері та підтвердив, що у ОСОБА_3 є захворювання гепатит С, однак будь-якого лікування йому призначено не було. Також ОСОБА_3 зазначає, що він перебував на обліку в лікарні за місцем проживання з діагнозом гепатит С з 1997 року. На теперішній час стан його здоров`я постійно погіршується, після їжі його постійно нудить, він неодноразово звертався за допомогою до медичних працівників СІЗО, однак необхідна медична допомога йому не надається.
У зв`язку з викладеним, ув`язнений ОСОБА_3 просить зазначену скаргу задовольнити та призначити йому повне медичне обстеження із залученням лікаря-інфекціоніста та проведенням необхідних медичних досліджень (УЗД, аналізи та інше).
Представник Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив.
Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 надав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що проти задоволення скарги він заперечує з наступних підстав.

Так, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року, на яку посилається скаржник, окрім застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено, що уповноважені особи ДУ «Харківський слідчий ізолятор» зобов`язані забезпечити медичне обстеження підозрюваного ОСОБА_3 .

Встановлено, що ув`язнений ОСОБА_3 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вже оглядався лікарями Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях. Будь-які документи, які б підтверджували стверджений ув`язненим ОСОБА_3 діагноз, в його особовій справі відсутні.

Разом з цим, Харківською міською медичною частиною № 27 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» у Харківській та Луганській областях до комунального закладу охорони здоров`я за місцем мешкання ув`язненого ОСОБА_3 до арешту направлено запити про надання, за наявності, копій відповідних медичних документів про його діагноз і проведене лікування, відповіді на який на даний час не отримано.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що у задоволені скарги ув`язненого ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Посилання прокурора на відсутність необхідних медичних документів стосовно захворювань ув`язненого ОСОБА_3 , як на підставу для відмови у задоволенні цієї скарги, суд вважає помилковим, оскільки надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.
Враховуючи пояснення ув`язненого ОСОБА_3 , надані ним під час судового засідання, щодо наявних у нього захворювань та погіршення стану його здоров`я, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання уповноважених службових осіб Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях провести повне медичне обстеження і лікування ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із залученням лікаря інфекціоніста та у разі необхідності інших лікарів-спеціалістів із орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, провести необхідні медичні дослідження (УЗД, аналіз крові та інше), з урахуванням скарг на стан його здоров`я, та надати ув`язненому необхідне медичне лікування.

Враховуючи вищевикладене, скарга ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях провести повне медичне обстеження і лікування ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із залученням лікаря інфекціоніста та у разі необхідності інших лікарів -спеціалістів із орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104,провести необхідні медичні дослідження (УЗД, аналіз крові та інше), з урахуванням скарг на стан його здоров`я, та надати ув`язненому необхідне медичне лікування.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак підлягає обов`язковому виконанню.

Повний текст ухвали складено 15.01.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1