233 № 233/2783/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, в рамках окремої процесуальної дії, клопотання прокурора «про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинувальними актами, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 19 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309КК України, №0000610 від 16 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України, №0000719 від 28 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309КК України та № 0000735 від 08 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні та доданих до нього матеріалів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та його вимоги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2020 року відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№6)» в Донецькій області.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_5 навіть не розпочате та завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 04 листопада 2020 року не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового провадження.

Підставами вважати, що в кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є те що, ОСОБА_5 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення/зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, що може бути визнане ОСОБА_5 , більш небезпечним ніж втеча, тривалий час переховувався від слідства, у зв`язку з чим досудове слідство по кримінальному провадженню зупинялось, а обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено у розшук, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, про що свідчить ряд обвинувальних актів, направлених відносно нього на розгляд до суду, офіційних джерел доходу не має, міцні соціальні зв`язки - відсутні, за місцем мешкання характеризується посередньо.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше, так і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тож, зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у право і свободу обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 04 листопада 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винними у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк шістдесят днів.

За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п.1 ч.5 ст.182КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п.1 ч.5 ст.182КПК України слід призначити заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 970 грн., поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Керуючись ст. 315 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 190 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 27 грудня 2020 року, включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 10 (десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 970 (двадцять одна тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований/мешкає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1