Провадження № 11-кп/824/64/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

19 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 21 грудня 2020 року включно та залишено визначений раніше розмір застави,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000725 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

22.10.2020 року прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2020 року клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_10 задоволено частково. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 21.12.2020 року. Визначений раніше згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.08.2019 року розмір застави ОСОБА_9 600 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, тобто 1152600 грн. В разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_9 покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.08.2019 року, які діють протягом двох місяців з моменту звільнення останнього з-під варти.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 21.12.2020 року. Визначений раніше згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.08.2019 року розмір застави ОСОБА_6 600 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, тобто 1152600 грн. В разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_6 покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.08.2019 року, які діють протягом двох місяців з моменту звільнення останнього з-під варти.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В разі неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити розмір застави у сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні доводи на яких ґрунтується клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . Крім того, не обґрунтовано існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не може переховуватися від суду, оскільки має постійне зареєстроване місце проживання. Крім того, ризик впливу на свідків спростовується тим, що ОСОБА_6 з більшістю свідків не знайомий. Зазначає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується позитивно, закордонного паспорта не має, на обліках в наркологічному диспансері та у психіатра не перебуває, раніше не судимий, тому вважає, що обвинуваченому можливо пом`якшити запобіжний захід. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 розміру застави у сумі 1 152 600 грн.

Заслухавши суддю доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 року у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст. 331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, постійного місця роботи не має, зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті, відсутність стійких сімейних та соціальних зв`язків та правильно прийшов до переконання, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, у змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Зазначені ризики на цей час продовжують існувати та є реальними. Крім того, усвідомлення обвинуваченим тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, свідчить про те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що прокурором не обґрунтовано існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Крім того, на даний час розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 ще триває, дослідження доказів ще не завершено, не допитані свідки по справі, та не прийнято остаточного рішення.

На думку колегії суддів, відсутність даних про спроби обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду свідчить лише про те, що такі спроби не були реалізовані, оскільки останній тримається під вартою та не має такої можливості.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, районний суд взяв до уваги особу обвинуваченого, тяжкість, характер кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, необґрунтованими є доводи захисника про те, що судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 розміру застави у сумі 1 152 600 грн., оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував дані про особу ОСОБА_11 , обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та залишив незмінним визначений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.08.2019 року розмір застави, що відповідає вимогам ч.5 ст. 182 КПК України.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 21 грудня 2020 року включно та залишено визначений раніше розмір застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя