ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3435/20 Справа № 208/1143/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_8 , за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 02 грудня 2020 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є наявною обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені раніше судимі за вчинення аналогічних за складом злочинів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у розшуку, обвинувачуються у вчиненні низки корисливих умисних злочинів, у тому числі тяжкого, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів, вчинених з застосуванням насильства, засуджений до позбавлення волі іншим судом, відбуває покарання. Суд першої інстанції також вказав, що по справі не допитані свідки, і обвинувачені знаходячись на свободі можуть на них незаконно впливати.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застосувати заставу.
Вважає, зазначену ухвалу необґрунтованою, остільки судом було порушено його право на захист, остільки йому не було надано перекладача, також не взято до уваги, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою два роки та десять місяців.

- обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою йому обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вважає, що суд першої інстанції в порушення його права на захист постановив ухвалу без його участі. На його думку, суддя має упереджене ставлення до нього, неодноразово в ході розгляду справи йому було відмовлено в медичній допомозі.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою йому обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вважає, що судом при розгляді справи було порушено його право на захист, остільки вирішення питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводилось без його участі.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_10 , та обвинувачені підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду І інстанції про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними, а доводи зазначені в апеляційних скаргах є безпідставними.

Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування зазначеного запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До відповідних ризиків належать спроби підозрюваного, обвинуваченого, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції повинен дослідити обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановити обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, або продовження.
Судом І інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ухилення обвинувачених від суду, існує на період розгляду кримінального провадження, остільки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які чинним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також вони є раніше судимими особами. Окрім того, судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували у розшуку, обвинувачуються у вчиненні низки корисливих умисних злочинів, у тому числі тяжкого, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки тяжких корисливих злочинів, вчинених з застосуванням насильства, засуджений до позбавлення волі іншим судом, відбуває покарання. Також, по справі не допитані свідки, та обвинувачені опинившись на волі зможуть незаконно впливати на них.
Вказані вище ризики є реальними.
Апеляційний суд зауважує на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Отже, висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття, тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 197, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4