Провадження № 1-кс/161/6181/20
У Х В А Л А
м. Луцьк 25 серпня 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001462 від 15 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

На адресу слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_5 до злочину, який скоєний по відношенню до ТОВ ТД « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З наведених підстав слідчий просить слідчого суддю надати тимчасовий доступ до документів, які містяться у розпорядженні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Слідчий звернувся на адресу суду із клопотання про слухання клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання у задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх.

За змістом статті 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зокрема повинно бути зазначено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Частиною 5 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Мейлоун проти Великобританії» (Malone v. The United Kingdom), від 02 серпня 1984 року, ЄСПЛ зазначив, що навіть інформація про набранні номери складає частину телефонних повідомлень, а тому передача цієї інформації поліції без згоди абонента прямо завдає шкоди здійсненню права, захищеного ст.8 Конвенції.

В розрізі вищенаведеної практики ЄСПЛ слідує, що втручання у приватне життя особи, в тому числі у приватне спілкування, складовою якого є інформація про набрані номери, можливе лише: в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни; для запобігання заворушенням чи злочинам; для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З фабули кримінального провадження слідує, що кримінальне правопорушення, на думку слідчого, вже вчинено, а тому не можливо стверджувати, що надання тимчасового доступу необхідне для запобігання заворушенням чи злочинам в розумінні ст.8 Конвенції.

Отже, єдиною підставою для втручання у приватне життя особи, в межах даного кримінального провадження та у розумінні ст.8. Конвенції може бути інтереси національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни.

Однак, матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей про причетність саме ОСОБА_5 до злочину, окрім як рапорта оперативного працівника, який ґрунтується лише на його на власних припущеннях.

Так у рапорті не вказано, яким саме чином було встановлено причетність особи ОСОБА_5 до злочину, належність йому конкретної електронної пошти та псевдонімів на тематичних форумах.

Для перевірки рапорту оперативного працівника, слідчий не провів ряд першочергових слідчих дій, як то огляд веб-сайтів та відеозапису, про який зазначено у рапорті, огляду комп`ютерної техніки, яка постраждала внаслідок злочину, отримання тимчасового доступу до інформації про IP-адреси, з яких здійснювався доступ до техніки ТОВ ТД « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та встановлення приналежності їх саме ОСОБА_5 чи пов`язаних до нього осіб (близьких родичів).

Тобто, в межах даного клопотання та кримінального провадження, слідчий не довів слідчому судді наявність виключних обставин для втручання у приватне життя особи, а отже, в розумінні ст.8 Конвенції, таке втручання не може бути визнано виправданим у демократичному суспільстві.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявність підстав, передбачених ч.5, ч.7 ст.163 КПК України, враховуючи відсутність виключних обставин, які дозволяють втручання у приватне життя особи, в розумінні ст.8 Конвенції, тому в задоволенні клопотання слід відмовити повністю у зв`язку із його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.159, 163, 164 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1