Провадження №: 1-кс/755/3461/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент, Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в кримінальному проводженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004524 від 24.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 .
Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0004524 від 24.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2020 року приблизно о 12 годині 30 хвилин року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підійшов до автомобіля Toyota Land Cruiser 200, який знаходився на території шинного центру «Віанор», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Старосельська, 1, де побачив потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який стояв біля вказаного автомобіля.

В цей час у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», чорного кольору, н. з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшовши до потерпілого де в ході розмови з останнім, ОСОБА_6 проявив інтерес до вищевказаного автомобіля, аргументувавши це тим, що автомобіль останньої моделі. В подальшому ОСОБА_6 попросив ОСОБА_11 показати салон та посидіти за кермом, при цьому ключі від автомобіля знаходилися в замку запалювання. Після цього, ОСОБА_6 попросив у потерпілого дозволу аби проїхатися на вказаному авто по території зазначеного шинного центру та останній погодився. Далі ОСОБА_6 ключем запустив у дію двигун автомобіля, та почав свій рух по у бік виїзду шинного центру, тим самим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 70 000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом.

25.07.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.07.2020 року, протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, та іншими матеріалами у своїй сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину середньої тяжкості злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, шляхом підмовляння, підкупу, погроз, може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання потерпілого, місце мешкання якого, останньому може бути відомо, що суттєво збільшує вищевказаний ризик; може вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Дії підозрюваного ОСОБА_6 кваліфіковано правильно. Зокрема, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та може вчинити нові кримінальні правопорушення, а тому, у зв`язку з вищенаведеним, прохав клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зазначила, щодо ризиків, то Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що прокурор повинен довести вказані ним ризики з відповідними посиланнями на докази, однак, окрім тезисних заяв, прокурором більше нічого не надано. Підозрюваний ОСОБА_6 готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, а тому, у зв`язку із вищенаведеним, прохала застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки останній працює, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Захисник ОСОБА_5 підтримала думку захисника ОСОБА_4 .
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисників, та пояснив, що він шкодує про те, що сталося. Зазначив, що він раніше не судимий, прохав застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за його місцем проживання.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисників, підозрюваного слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.
Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.
Крім того, вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обгрунтованої підозри на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Так, відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною другою ст. 183 КПК України визначено перелік злочинів, підстав та умов, за наявності яких слідчий суддя має право задовольнити клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, у разі, якщо особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню, тощо. Проте, таких обставин у справі не встановлено. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_6 перешкоджав кримінальному провадженню.
Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.
Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу взяття під варту.
З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний офіційно працює, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, докази щодо судимості також відсутні, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, негативно впливати на хід розслідування справи кримінального провадження, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
А тому, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням вищезазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 відповідні обов`язки.
За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 208, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 21 години 00 хвилин до 06 години 30 хвилин, строком на 60 днів до 20 вересня 2020 року включно.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Звільнити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з під варти в залі суду.
Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: