ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1565/20 Справа № 204/6241/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 та накладено арешт на транспортний засіб марки Toyota Highlander, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 з позбавленням права відчужувати та розпоряджатися, без позбавлення права користування ним.
Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, а правовою підставою для накладення арешту на майно є п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також обґрунтованими є доводи органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб.
Зазначає, що копію ухвали отримав лише 10.11.2020 року, тому відповідно до ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження не є пропущеним. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки підставою для накладення арешту слідчий суддя вказав п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), проте в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту завдання шкоди. Постанова про призначення економічної експертизи слідчим направлено лише 02.11.2020 року після звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Тобто на час звернення з клопотанням та його розгляду був відсутній висновок економічної експертизи, який би підтвердив наявність шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між інкримінованими ОСОБА_7 діями та наслідками у вигляді завдання шкоди, з метою відшкодування якої слідчий просив накласти арешт.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження також відсутній цивільний позов, наявність якого є обов`язковою підставою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту, а тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди без заявлення цивільного позову є безпідставним.
Санкціями ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, які інкримінуються ОСОБА_7 , не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, а тому накладення арешту на майно з цих підстав також є необґрунтованим.
Слідчий не ініціював оцінку вартості транспортного засобу, на який накладено арешт та його співмірність із шкодою не є підтвердженою, тому, на його думку, взагалі відсутні підстави для арешту майна.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисники підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою.

Мотиви апеляційного суду.
Вирішуючи питання про дотримання захисником строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, копію даної ухвали він отримав 10 листопада 2020 року, а апеляційну скаргу направив на адресу суду поштою 16 листопада 2020 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження після отримання ним копії ухвали, у зв`язку з чим даний строк не пропущений.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя не в повній мірі дотримався зазначених вимог КПК України, внаслідок чого ухвала суду не може бути визнана обґрунтованою.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку, що накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_7 майно переслідує мету забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України є обґрунтованими та доведеними, отже необхідність в накладенні арешту на нього є очевидною.
З таким висновком слідчого судді апеляційний суд погодитись не може з огляду на таке.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За вимогами ч.ч. 6, 8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
З матеріалів справи слідує, що у провадженні СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000256 від 22.08.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 366, частиною 2 статті 364 КК України.
14.09.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 статті 364 КК України, тобто у службовому підроблені та зловживанні службовим становищем, що потягло за собою тяжкі наслідки.
22.09.2020 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_11 про арешт майна, а саме на транспортний засіб марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , повернуто прокурору для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, оскільки не зазначено в клопотанні адреси проживання та засобів зв`язку володільця майна та підстав і з якою метою необхідно накласти арешт на вказане майно.
На виконання ухвали слідчого судді слідчий звернувся повторно з клопотанням про арешт зазначеного майна, усунувши виявлені недоліків та метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження вказав забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
На час постановлення оскарженої ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений, а тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення суперечить вимогам ч.ч. 6, 8 ст. 170 КПК України.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтвердив відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні.
Крім цього, слідчий, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного та зазначаючи завдану кримінальним правопорушенням шкоду, не додав до клопотання відомостей про оцінку цього майна, а слідчий суддя в оскарженій ухвалі, в порушення статей 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника, не встановив чи співмірна вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Зазначені вище обставини залишилися поза увагою слідчого судді та, враховуючи відсутність доказів, що у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, підстав для накладення арешту на майно, належне підозрюваному, з метою відшкодування шкоди немає. Тобто слідчим, в порушення ч. 1 ст. 173 КПК України не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно за відсутності правових підстав для арешту майна, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги сторони захисту є належними та обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні слідчого про арешт майна та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000256, а саме на транспортний засіб марки Toyota Highlander, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_11 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000256, а саме на транспортний засіб марки Toyota Highlander, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4