Дата документу 11.12.2020 Справа № 554/5057/20

УХВАЛА
Іменем України

11 грудня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 , звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України, в якій просила скасувати постанову від 04.09.2020 року слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання; задовольнити клопотання від 04.03.2020 року, зобов`язавши слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Р.Соломенцева виконати досудове розслідування дій, скоєних відносно ОСОБА_3 посадовими особами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які мають ознаки складів злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України.

В обґрунтування скарги заявник вказала, що 04.03.2020 року вона звернулась до слідчого з клопотанням, в якому просила видати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки (які вона думала, що загубила, але потім знайшла); виконати досудове розслідування в порядку статей 365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України відносно вищевказаних посадових осіб, які своїми протизаконним діями нанесли їй значну моральну шкоду.

04.09.2020 року слідчий ОСОБА_4 розглянув зазначене клопотання та відмовив у його задоволенні.
З постановою слідчого заявник не згодна, вважає її невмотивованою, оскільки в постанові слідчого відсутня обов`язкова юридична оцінка її доказам щодо протизаконних дій посадових осіб, вчинених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які мають ознаки складів злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України, та які нанесли їй значну моральну шкоду.

В судовому засіданні заявник - ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила вимоги задовольнити. Пояснила, що вона просила по конкретним статтям проводити досудове розслідування, вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. Проте, клопотання не виконано, досудове розслідування не проводиться, відмовлено у визнанні її потерпілою, є постанова. Вимоги про видачу пам`ятки на теперішній час вона не ставить, оскільки знайшла вручену їй пам`ятку.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Встановлено, що в провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000494 від 10.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367, ч.1 ст.382 КК України.
Згідно скарги, заявником до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, подано клопотання щодо розгляду попереднього клопотання від 04.03.2020 року, поданого до прокуратури Харківської області та з інших питань.
Згідно постанови слідчого, відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки в матеріалах кримінального провадження №0000494 наявна пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, видана ОСОБА_3 та отримана останньою 05.11.2015 року, про що свідчить підпис останньої та долучені нею до клопотання від 28.08.2020 року копії вказаної пам`ятки. За розглядом клопотання в частині проведення досудового розслідування за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України, встановлено, що відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Окрім того, чинним КПК України не передбачено обов`язку слідчого вносити зміни до ЄРДР. Також в ході допиту свідків, потерпілої не було встановлено ознак злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України, в діяннях працівників прокуратури (а.с.6-7 - постанова).

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, слідчим ОСОБА_21 у передбачений законом строк вирішено клопотання ОСОБА_3 , прийнята постанова від 04.09.2020 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог клопотання.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено, відсутність підстав для задоволення клопотання, в якому ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Р.Соломенцева виконати досудове розслідування дій, скоєних відносно ОСОБА_3 посадовими особами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які мають ознаки складів злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.2, 366 ч.1, 382 ч.2, 384 ч.1 і ч.2 КК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1