Справа № 199/5402/20
УХВАЛА

10.12.2020 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000823 від 22.04.2020 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні, яке відбулося 07.12.2020, прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 та 7 років відповідно, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, прокурор вважає, що, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, враховуючи, що ОСОБА_3 04.09.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та 27.09.2019 обвинувачений був звільнений під заставу в сумі 153680 гривень та знову обвинувачується у вчиненні декількох умисних злочинів, наявний ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, що також підтверджується відсутністю будь-яких відомостей про працевлаштування ОСОБА_3 , отримання останнім офіційно-підтверджених доходів.

Оскільки, заявляючи 07.12.2020 вищевказане клопотання, прокурор своєчасно не вручив його копію стороні захисту та обвинуваченому за 3 години до часу його заявлення та розгляду, судом було відкладено розгляд клопотання в межах строку, визначеного ст. 186 КПК України.

В даному судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просив суд повернути прокурору клопотання про продовження тримання під вартою без розгляду, оскільки таке клопотання подано з порушенням строку, визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, а в разі незадоволення його клопотання, просив суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 та вважали, що підстав для подальшого тримання під вартою обвинуваченого не має.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів та клопотання захисника ОСОБА_6 , вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника та вважає можливим вирішити клопотання прокурора наступним чином.

Так, як слідує з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Таким чином, думка захисника ОСОБА_6 про те, що останній день тримання під вартою ОСОБА_3 , визначений попередньою ухвалою суду, а саме: 11.12.2020 не повинен враховуватися у строк, визначений ч. 1 ст. 199 КПК України, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, виходячи з системного тлумачення норм ч. 3 та ч. 5 ст. 115, ч. 1 ст. 199 КПК України, строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується о 24й годині 11.12.2020 і цей строк береться до уваги при обчисленні строку, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України, оскільки подія, з якою дана норма пов`язує початок обліку строку подання відповідного клопотання, стосується питання тримання під вартою, а виходячи з приписів ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків тримання під вартою днями береться до уваги день закінчення дії попередньої ували суду, якою визначено кінцевий термін тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи, що прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому до закінчення робочого дня 07.12.2020, відповідно такий день враховується під час обліку строку, визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає, що прокурором не пропущено строку для звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 .

Крім того, вимогами ст.ст. 186, 193, 194, 199, 331 КПК України не передбачено можливості для залишення без розгляду клопотання прокурора про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доводи сторони захисту в цій частині щодо залишення клопотання прокурора без розгляду не ґрунтуються на вимогах КПК України та є довільним тлумаченням інших норм КПК України, які не можуть бути застосовані за аналогією щодо питання про тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого.

В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

Так, ОСОБА_3 на цей час продовжує обвинувачуватися у вчиненні грабежу та у незаконних діях з вогнепальною зброєю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років та кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, обвинувачений, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, на цей час ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення значно зменшився, оскільки суду не надано доказів того, що за час перебування ОСОБА_3 під вартою, останній готував вчинення інших кримінальних правопорушень або здійснював інші подібні дії, які б можливо було розцінити як такий ризик, а, враховуючи тривалий строк його перебування під вартою, суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого.
За таких обставин суд зазначає, що продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою буде перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період та продовження дії даного запобіжного заходу без належного обґрунтування буде неспівмірним меті цього заходу.
Водночас, наявні у суду матеріали кримінального провадження не вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 , який тривалий час перебуває під вартою, а тому суд вважає, що застосування до ОСОБА_3 домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну поведінку останнього на час судового розгляду, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити частково.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про залишення без розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби строком до 07.02.2021 з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 години до 06:00 години та покладенням на нього обов`язків строком до 07.02.2021 включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання.
По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та повідомити про це суд.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для відома начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1