Справа №487/1912/20
Провадження №1-кп/487/553/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000920 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, українки, громадянки України, маючої повну загально середню освіту, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 22.05.2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона за ст.. 15 ч.2, ст.. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 07.04.2016 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст..ст. ч.2 ст. 185, ст.. 70 ч.4, ст.. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 19.10.2016 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ст.. 15 ч.2 ст. 185, ст.. 185 ч.2, ст..70 ч.1, ст.. 70 ч.4, ст.. 71 КК України до 2 років 6 місяців , із визначенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10.01.2017 року з зарахуванням вироку Заводського районного суду м.Миколаєва до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 06.11.2018 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 19.12.2018 року Херсонським місцевим судом Херсонської області за ч.2 ст. 15, ст.. 185 ч.2 КК України до арешту строком на 3 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

інший учасник судового провадження зі сторони обвинувачення представник потерпілого ПП «Таврія Плюс», відповідно до ст. 134, 135 КПК України, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

14.03.2010 року ОСОБА_3 о 13.26 год. зайшла до приміщення торгівельного центру «Лазурний», в якому розташовується філія « Миколаївського приватного товариства «Таврія Плюс», який розташований по вул.. Лазурній 17 в м.Миколаєві. Зайшовши до вказаного приміщення ОСОБА_3 направляючись до торгівельних рядів, проходячи повз один з яких, у останньої виник злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном.

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_3 о 13.30 год. розташовуючись навпроти полиці з манікюрними засобами, діючи таємно, умисно, повторно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків у вигляді крадіжки, розуміючи те, що за її діями ніхто не спостерігає та вони являються непомітними для оточуючих, здійснила крадіжку товарно-матеріальних цінностей належних підприємству «Таврія плюс», а саме: 3 ножиць для кутикул марки «Staleks Band C» 20мм матові SВС-10/1 на загальну суму 367,8 грн.; 2 кусачків для шкіри марки «Staleks Band C» 20 мм матові NС-10-11 на загальну суму 380,85 грн.; 3 ножиць для кутикул марки «Staleks Band C» 20 мм матові SВС-11/1 на загальну суму 367,8 грн.; 3 кніпсерів для нігтів з контейнером марки «Staleks Band C» КВС-20 на загальну суму 183,82 грн., які вона взяла з полиці та поклала до своєї сумки.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 , вважаючи, що виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вийшла за касу та будівлю приміщення супермаркету, утримуючи майно при собі. Проте довести свій злочинний умисел до кінця не змогла так як була затримана охоронцем, тобто злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначила про те, що нею вони не оспорюються, при цьому вважає за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив і прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченої ОСОБА_3 , яка безпосередньо в судовому засіданні під час її допиту зазначила, що 14.03.2020 року зайшла до супермаркету «Таврія Плюс» по вул.. Лазурній 17 в м.Миколаєві. Впевнившись у відсутності уваги з боку інших осіб, здійснила крадіжку майна, а саме ножиці та кусачки. Була затримана охоронцем, якому сама дізналась у крадіжці. Викрала майно у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. У вчиненому ОСОБА_3 щире розкаялась. Збитки відшкодовані в повному обсязі.

Такі показання обвинуваченої ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння нею змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність її позиції.

А за такого, такі показання обвинуваченої, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин, а само формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України визнається судом доведеним.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який віднесено законом, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд також враховує особу обвинуваченої то, що вона раніше судима, перебуває на наркологічному обліку з 2018 року з діагнозом: РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним ідостатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 є покарання у вигляді позбавлення волі.

Між тим, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про її особу, суд вважає можливим призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачена довіла своє виправлення.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1