Справа № 462/4452/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/822/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000165 від 05.03.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 вересня 2020 року включно.

Ухвала мотивована тим, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, не зменшилися ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту. Отже, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може більш м`який запобіжний захід. Відтак, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, обвинуваченому слід продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою захисник обвинуваченого оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі лише констатовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте такі не підтверджені жодним доказом і не вмотивовані в ухвалі. За час перебування під вартою, стан здоров`я обвинуваченого погіршився. Вина обвинуваченого не доведена, кваліфікація злочину можливо є хибною, а сторона обвинувачення за два роки так і не змогла забезпечити проведення допиту головного фігуранта справи потерпілого ОСОБА_12 , не навівши поважних причин невиконання цього обов`язку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи сторони захисту та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

До Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000165 внесеному до ЄРДР 05 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Згідно із положеннями частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно із частиною п`ятою статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною третьою цієї статті Кодексу передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено в частині третій статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання суд вірно встановив, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать що ризики, котрі стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам. Медичних застережень стосовно неможливості тримання обвинуваченого під вартою немає. Як пояснив обвинувачений в суді апеляційної інстанції, інвалідність йому не встановлювалась.

Також в ході апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 05 серпня 2020 року обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 жовтня 2020 року включно. По справі проведено підготовче засідання, учасники справи свої позиції по суті справи не викладали, тому і надалі існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, потерпілих. Щодо тривалого розгляду справи, як пояснив прокурор такий обумовлений, як неявкою потерпілого, так і зміною захисників обвинувачених, а також вимушена заміна складу колегії суддів, котра розглядає дане кримінальне провадження.

Враховуючи особу обвинуваченого, який немає постійного місця проживання у Львові (зареєстрований та проживав до затримання у м. Києві), а також тяжкість інкримінованого йому діяння, суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені обставини у своїй сукупності підтверджують такий ризик, як переховування від суду. Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що для його проживання у м. Львові родиною винайнято житло, наявність вказаного вище ризику не зменшують.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому вчинене із застосуванням насильства або погрозою його застосування, судом, враховуючи положення пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, обґрунтовано не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не містять жодних мотивів із цього питання.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність вини обвинуваченого та невірну кваліфікацію його дій, такі, на думку колегії суддів під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не з`ясовуються, а підлягають перевірці в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Тому, на думку колегії суддів, суд, приймаючи оскаржуване рішення, вірно врахував наявність обставин, визначених положеннями КПК України, що дало йому підстави для висновку про виправданість подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4