Провадження № 1-кс/638/2351/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 28 серпня 2020 року,-

в с т а н о в и в :
28 серпня 2020 року слідчим Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 ухвалено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі ч.1 ст.284 КПК України. Піддавши правовому аналізу постанову про закриття кримінального провадження потерпіла прийшла до висновків, що зазначена постанова прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм матеріального і процесуального права, в наслідок чого підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з метою скасування вказаної постанови.
В обґрунтування вимог посилається на те, що слідчий не провів всіх необхідних заходів та слідчих дій для належного та безстороннього розслідування вказаного кримінального провадження, тому вважав за необхідне просити суд про скасування вказаної постанови.

В судовому засіданні заявниця та її захисник підтримали вказану скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор в судове засідання з`явився, просила відмовити у задоволенні скарги. Вказала, що підстав для скасування заявницею не надано.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку заявника, захисника, прокурора суд вважає заяву не обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 ст.370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У Рішенні по справі «Капустяк проти України» від 03 березня 2016 року (заява №26230/11) Європейський Суд з прав людини визначив, що будь-яке розслідування серйозних заяв про жорстоке поводження повинно бути як швидким, так і ретельним. Це означає, що органи влади повинні завжди робити серйозні спроби, щоб з`ясувати, що сталося, і не повинні покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки для припинення розслідування або обґрунтовувати ними свої рішення.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Дані вимоги закону слідчим у кримінальному провадженні були дотримані.
Згідно із ч. 1 ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст. 91 КПК України.

Встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення в діяннях особи можливе виключно шляхом проведення слідчих(розшукових дій), вичерпний перелік яких визначений КПК України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим всі можливі слідчі дії проведені, а саме допитані свідки, вжиті інші дії спрямовані на належне досудове розслідування.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, зокрема, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови.

Слідчий дійшов висновку про необхідність закриття провадження детально дослідивши висновки експерта щодо тілесних ушкоджень.

Такі висновки слідчого ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого, прокурора повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.
Із матеріалів кримінального провадження видно, що в процесі проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження були належним чином дослідженні всі обставини кримінального провадження з наданням об`єктивної оцінки слідчим показанням, документам, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, зокрема, мотивувальна частина постанова слідчого повинна містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

В постанові про закриття кримінального провадження наведені передбачені КПК України мотиви її прийняття., зазначено про обов`язковість ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно п. п. 1 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.
В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.
Оскаржувана постанова містить обґрунтовані висновків слідчого щодо встановлення причини конфлікту.
Крім того підставою для закриття кримінального провадження став збіг строків досудового розслідування. Ні прокурор ні слідчий не звертались з клопотанням про продовження строків досудового розслідування, тому проводити заходи досудового розгляду при сплині строків досудового розслідування суд не може зобов`язувати вчиняти слідчі дії.
Керуючись ст. 303-307 КПК України,-
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 28 серпня 2020 року залишити без задовлення.

Повний текст ухвали складений 27 жовтня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .