Справа № 751/892/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/467/20
Категорія - в порядку ст. 84 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника ДУ Чернігівська виправна колонія (№44)- ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання в порядку ст. 84 КК України, призначеного за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.11.2016 року.

Таке рішення суду мотивоване тим, що стан здоров`я засудженої ОСОБА_9 , а саме наявність тяжкої хвороби, визначеної у п.п.7 п.1 Розділу 2 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, медичне забезпечення установи відбування покарання, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання ОСОБА_9 , дані про особу засудженої, тяжкість вчиненого злочину, та визнав наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 84 КК України для звільнення ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України відмовити. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою через порушення судом вимог ст. 84 КК України, ст. 154 КВК України та Порядку організації надання засудженим до позбавлення волі від 15.08.2014 року № 1348/5/572. Вказує, що судом при прийнятті рішення не враховано правомочність та законність Висновку лікарсько-консультативної комісії, на підставі якого визначено захворювання засудженої, які підпадають під Перелік захворювань, та можливість звільнення засудженої від відбивання покарання за хворобою, оскільки на засіданні комісії були присутні лише голова та 3 члени комісії із 9, що є меншою половиною від її складу, затвердженого наказом головного лікаря КНП Чернігівська міська лікарня № 2.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 просить ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.04.2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив задовольнити вимоги,

доводи захисника, який просив ухвалу суду залишити без змін, засудженої, яка погодилась з думкою свого захисника, дослідивши матеріали судової та особової справ засудженої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню. Таке рішення ґрунтується наступним.

Справа, яку розглянув місцевий суд, стосується виконання вироку. У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника,законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 засуджена 23.11.2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 31.03.2017 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області скасовано та її засуджено за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Початок строку відбування покарання 23.07.2016 року, кінець строку 14.11.2023 року.

Згідно характеристики на засуджену ОСОБА_9 від 12.12.2019 року засуджена провину у скоєному злочині згідно вироку суду визнала частково, характеризується посередньо, потребує постійного контролю, має усні зауваження. (а.с.36-37).

Задовольняючи клопотання адвоката в інтересах засудженої, суд аргументував, що відповідно до Висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 11.03.2020 року, у ОСОБА_9 наявні захворювання, які підпадають під п 2, п.п. 1,7 Наказу МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі і є підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Отже, вказаною нормою закону передбачена можливість звільнення засуджених від відбування покарання за наявності обов`язкових трьох умов: особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання; це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.

У відповідності до ст. 152 КВК України хвороба є підставою звільнення від відбування покарання.

Звільнення від покарання та процедура підтвердження наявності хвороби встановлена Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, який затверджений Наказом Міністерство охорони здоров`я, від 15.08.2014 року, за № 1348/5/572 та зареєстрований в Міністерстві Юстиції 20 серпня 2014 р. за № 990/25767.

Вказаним Порядком передбачено підготовку та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Відповідно до п. 3 Розділу VI Наказу МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, склад лікарської консультативної комісії в закладах охорони здоров`я державної або комунальної власності визначається керівником цього закладу до складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - керівник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано у повному обсязі, висновки суду першої інстанції належним чином не вмотивовані, а тому доводи прокурора щодо невідповідності ухвали суду принципам кримінального та кримінально-виконавчого законодавства слід визнати такими, що заслуговують на увагу.

При прийнятті рішення судом не було враховано правомочність та законність Висновку ЦЛКК, на підставі якого визначено захворювання засудженої, які підпадають під Перелік, та можливість звільнення засудженої від відбування покарання за хворобою.

Додатком 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 визначено зразок складання Висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, передбачено, що вказаний документ має бути підписаний головою та членами комісії, які приймали рішення.

Як вбачається з матеріалів, наданих апеляційному суду, Висновок про медичний огляд на ОСОБА_9 складався центральною лікарсько-консультативною комісією, яка діє при КНП Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради у складі: голова комісії ОСОБА_10 та члени комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у присутності лікаря-інфекціоніста медичної частини № 44 ОСОБА_14 .

При цьому, наказом головного лікаря КНП Чернігівська міська лікарня № 2 від 02.01.2019 року № 14-адм затверджено склад ЦЛКК у складі: голова комісії ОСОБА_10 та 9 членів центральної ЛКК, які є завідувачами відділень лікарні, а на час розгляду матеріалів стосовно засудженої особи: 3 представників філії ДУ Центр охорони здоров`я ДКВС України в Чернігівській області ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 . У наказі вказано, що засідання ЦЛКК вважається правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини складу комісії.

За таких обставин, апеляційний суд відмічає, що Висновок ЦЛКК про медичний огляд засудженої ОСОБА_9 є неправомочним, адже на засіданні комісії були присутні лише голова та 3 члени комісії із 9, що є меншою половиною від її складу, затвердженого наказом головного лікаря КНП Чернігівська міська лікарня № 2.

Отже, місцевий суд, задовольняючи клопотання захисника засудженої, допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, пославшись на документ, складений неналежним чином і який не можна було покласти в обґрунтування судового рішення унаслідок порушення процедури його складання (недостатністю членів лікарської комісії, котрі склали висновок ЛКК від 13.04.2020 р. відносно ОСОБА_9 ). Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на підставі наданого до суду Висновку лікарсько-консультативної комісії про доцільність звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку з хворобою не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу не те, що приписи ч. 2 ст 84 КПК передбачають як підставу для звільнення засудженої від покарання не просто захворювання її на певну (передбачену підзаконними нормативними актами) хворобу, а й те, що це захворювання перешкоджає відбуванню покарання. Тому сторона провадження, зацікавлена у його розгляді, відповідно до ст. 22 КПК повинна довести цю обставину в судовому засіданні.

Цей висновок апеляційного суду не перешкоджає стороні захисту повторно звернутись до суду з клопотанням, аналогічним попередньому, у разі належного складання висновку ЛКК.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання в порядку ст. 84 КК України, призначеного за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.11.2016 року - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України - відмовити.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення, є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4