Справа № 308/3134/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000905 від 14.03.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, з двома вищими освітами, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000905 від 14.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Того ж дня, а саме 30.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду зазначену угоду про визнання винуватості та просив перейти до її розгляду , обвинувачений та захисник також просили суд перейти до розгляду угоди.
З урахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 30.03.2020 року між прокурором та обвинуваченим, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він у жовтні 2019 року перебуваючи в м. Ужгород, усвідомлюючи те, що він не звертався в установленому законом порядку до компетентних органів України з приводу отримання посвідчення водія, з метою подальшого використання такого посвідчення водія під час керування автомобілем марки «Skoda Fabia», отримав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.12.2011 року видане на ім"я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прямокутної форми з розмірами сторін 85х54 мм.
Після цього, 13.03.2020 року близько 01 год. 10 хв., перебуваючи біля будинку № 150 по вул.. Загорській в м. Ужгороді, ОСОБА_5 діючи умисно, з метою ввести в оману працівників правоохоронних органів про те, що він нібито правомірно керує автомобілем марки «Skoda Fabia», н.з. НОМЕР_2 , використав завідомо підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.12.2011, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прямокутної форми з розмірами сторін 85х54 мм, пред"явивши його командиру взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 під час перевірки документів.
Згідно висновку експерта № 4/108 від 23.03.2020 року бланк посвідчення водія НОМЕР_1 , виданий на ім"я ОСОБА_5 виконаний струменевим способом друку за допомогою знакодрукуючої техніки із струменевим принципом формування зображень, характерним для струменевих принтерів чи копіювальної техніки.
Бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.12.2011 року виданий на ім`я ОСОБА_5 за способом виготовлення не відповідає аналогічним документам виготовленим типографією ПК Україна, які знаходяться в офіційному обігу на території України.
Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
Як убачається з угоди про визнання винуватості від 30.03.2020 року, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення у якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з урахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, визнає повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 30.03.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 за ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 30.03.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 30.03.2020 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 30.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинн, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведеної експертизи технічного дослідження документа у розмірі 942,06 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ у кримінальному провадженні посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 , яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000905 від 14.03.2020.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України призначивши йому покаранняу виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п"ятдесят грн. 00 коп.).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні проведеної експертизи технічного дослідження документа у розмірі 942,06 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім"я ОСОБА_5 , яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1