ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2045/20 Номер провадження 11-кп/814/251/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
12 січня 2021 року м. Полтава
Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 12.01.2021 залишено без змін ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04.09.2020, якою задоволено подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про приведення вироку Білопільського районного суду Сумської області від 03.04.2019 відносно засудженої ОСОБА_3 у відповідність до діючого законодавства.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Білопільського районного суду Сумської області від 16.01.2019 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (замість ч.2 ст.309 КК України) за кваліфікуючими ознаками - незаконне виготовлення наркотичних засобів без мети збуту.
Викладено перший абзац резолютивної частини вироку Білопільського районного суду Сумської області від 16.01.2019 в такій редакції:
« ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.»
Не погоджуюсь з таким рішенням колегії суддів, виходячи з такого.
Ухвалюючи указане рішення, колегія суддів зазначила, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що призначене засудженій покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженій визначається строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки 2 місяці
Не погоджуюсь з даним рішенням колегії суддів, виходячи з наступного.
у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Таким чином, імперативні норми статті 5 КК України передбачають застосовування найбільш сприятливого для засудженої особи закону із усіх, що були чинними у цей період.
Отже, ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 04.09.2020 в частині призначеного строку покарання ОСОБА_3 суперечить статті 5 КК України, що у відповідності до норм 1 ст.407 КПК України та ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для її часткового скасування і ухвалення нової, якою необхідно змінити призначений ОСОБА_3 вид покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць на більш м`який - обмеження волі на той же строк 2 роки 1 місяць.
Суддя ОСОБА_4