Провадження №1-кп/522/2107/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000659, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

18.08.2020 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебував біля продуктового магазину, який розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Еврейська кут вулиці Екатериненської, де у нього виник злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном.

У якості предмета свого злочинного посягання він визначив мобільний телефон марки «Samsung J6+» модель «SМ-J610FZANSЕК» в пластиковому корпусі, синього кольору ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного зв`язку «Лайф» із абонентським номером НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5

18.08.2020 року приблизно 12 г. 30 хв., реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 звернувся до раніше знайомого йому ОСОБА_5 із проханням зателефонувати із належного йому указаного мобільного телефону при цьому, запевнивши його у тому, що відразу після здійснення дзвінка поверне йому цей мобільний телефон. У цей час ОСОБА_5 повіривши ОСОБА_3 , та не здогадуючись про його злочинні наміри, передав йому свій мобільний телефон.

У подальшому ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою, заволодівши указаним способом, належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «Samsung J6+» модель «SМ-J610FZANSЕК» в пластиковому корпусі, синього кольору ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 , вартістю 5647 грн., із сім-картою мобільного зв`язку «Лайф», яка для потерпілого матеріальної цінності немає, та не маючи наміру його повертати, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вище зазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 5 647 грн.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані у обвинувальному акті.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу, або виправних робіт є недоцільним, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді обмеження волі буде занадто суворим покаранням для обвинуваченого ОСОБА_3 .

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт, призначення такого покарання не заборонено відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України.

Суд приходить до висновку, що саме таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України. Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 532, 535 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті 200 / двісті / годин громадських робіт.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речовий доказ мобільний телефон «Samsung J6+» модель «SМ-J610FZANSЕК» в пластиковому корпусі, синього кольору ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного зв`язку «Лайф» із абонентським номером НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Після набрання вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року законної сили направити указаний вирок суду для виконання начальнику Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області, начальнику Приморського РВ філії Державна установа «Центр пробації» в Одеській області,та прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 для контролю виконання цього вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1

15.09.2020