Справа № 214/1051/19
1-кп/214/200/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 11.01.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 01.08.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю 2 роки. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2019 року звільнення від відбування покарання скасовано, обвинуваченого направлено для відбування призначеного покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_5 , пред`явлено обвинувачення, наступного змісту:

ОСОБА_5 діючи повторно, 10.01.2019 приблизно о 18 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Із усною погрозою застосування фізичного насилля, потерпілій ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаюси суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії є очевидними для оточуючих, відкрито намагався вихопити шляхом ривку з плеча потерпілої ОСОБА_8 належну їй сумку марки «Sport»,вартість якої не вирішувалось у зв`язку із відсутністю повних даних, в якій знаходився «PowerBankTrust 10000mAh» вартістю 376 грн. 67 коп., згідно з висновком експерта №34/12.1/135 від 30.01.2019 року. Після чого ОСОБА_5 намагався покинути місце вчинення злочину, однак не зміг у зв`язку з тим, що був зупинений перехожими людьми.

На підставі викладеного ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за ознаками: незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому злочині не визнав, та пояснив суду, що проживав із бабусею по АДРЕСА_1 . На початку січня 2019 року на мкрн. Ювілейний по вул. Спідружності вживав пиво разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 . Після чого, приблизно о 17.00 годині пішов викинути сміття, в нього із собою була сумка із особистими речами та ножем, який він купив як сувенір. Ознаки ножа: широке незаточене лезо, дерев`яна ручка чорного кольору. Перебуваючи на смітнику, він знайшов кольоровий метал та за допомогою ножа хотів зачистити провід, у процесі зачищення ніж поклав на тумбочку, що також знаходилася на смітнику. Після того він побачив потерпілу, яка йшла в його сторону та швидко переклав ніж в тумбочку. Потерпіла дійшла до смітника та викинула сміття, після того ще деякий час знаходилася на смітнику, йому здалося, що вона щось шукає. Він стояв до потерпілої спиною, почув поряд шурхіт, а коли обернувся то вона швидкою ходою шла із смітника, а на тумбочці він виявив відсутність ножа. Одразу після цього він почав йти за потерпілою, та голосно говорити їй в слід, щоб та показала сумку і віддала ніж. ОСОБА_8 почала йти швидше, він також прискорився, щоб її наздогнати. Після чого вона зайшла за будинок, у дворі якого знаходиться дитячий майданчик, звідти на нього почали бігти двоє чоловіків. Він злякався почав тікати, але потім зупинився. Чоловіки його наздогнали, збили з ніг, почали наносити йому удари, згодом викликали працівників поліції. Він попрохав їх цього не робити, оскільки перебував на іспитовому терміні. Також повідомив їм, що нічого поганого не хотів, лише бажав, щоб жінка повернула йому його ніж. Вже після того згадав, що ніж поклав до тумбочки, проте в силу своєї неуважності забув про це. Вищевказаний ніж, працівники поліції дістали з тумбочки, куди він його і поклав, чому вказано у протоколі огляду, що ніж знаходився у купі снігу не знає. Коли його привезли до відділення поліції, то на протязі всього вечора і до ранку працівники поліції застосовували фізичний тиск, внаслідок чого він змушений був дати пояснення, в яких повідомив, що хотів пограбувати потерпілу, хоча насправді наміру такого не мав. Претензій до працівників поліції не має, заяву про притягнення їх до відповідальності відмовився подавати. В нього при собі були гроші в сумі 370 грн., тому необхідності заволодіти майном потерпілої не було. Також заперечив належність йому ножа, вилученого під час огляду місця події.

Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого 15 ч.3 ч. 2 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення покладається на:

- показання потерпілої ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що в січні 2019 року в вечірній час доби, приблизно о 18-00 годині, забрала дитину з дитячого садочка та разом з друзями та дітьми вирішили піти покататися на санчатах на гірку, яка знаходиться за її будинком по АДРЕСА_2 . Вона віддала дитину друзям, а сама пішла додому по своїм справам, вдома вирішила викинути сміття на смітник, який знаходиться поряд з її будинком. Зазначила, що до смітника можна дістатись двома шляхами, вона пішла через вхід, який ближче до будинку. Повідомила, що смітник не освітлюється. Того дня було вже темно, на смітнику стояло чотири контейнера, три з яких - поряд один з одним, а один - паралельно іншим, біля цього контейнера було багато речей. У цей час людей поряд не було. В той момент коли викидала сміття, почула якийсь шурхіт біля контейнеру, який стояв осторонь, та побачила що з-за контейнера вилазить якийсь чоловік, це був обвинувачений. Коли він виліз, то почав говороти «віддай ніж, покажи сумку» і почав йти на неї. У руках у нього вона бачила довгий предмет, вона не впевнена, можливо це був ніж. Одразу після цього вона почала швидко йти зі смітника, обвинувачений пішов за нею. Вона почала бігти, а той в свою чергу почав бігти за нею. Біля виходу зі смітника лежала бетонна плита, яка була трохи обледеніла, вона підсковзнулася і впала. Під час падіння відчула натяжіння сумки, яка знаходилась на її плечі, підвелася та побігла далі. В сумці були речі: павербанк, вода, банківська картка, пачка цигарок. Коли втікала не кричала, так як вирішила, що ніхто її не почує, однак невідомий чоловік весь час кричав, щоб вона показала сумку та віддала ніж. Коли втікала, озиралася по сторонам, щоб зрозуміти куди бігти далі, згадала що біля будинку, який знаходиться поряд із смітником, є сходи, за якими дитячий майданчик, звідки чулись голоси дітей. Саме в цей момент зрозуміла, що потрібно піднятися по сходах, щоб хтось її побачив та допоміг. Під час того як підіймалася по сходам, побачила двох чоловіків та закричала їм про допомогу. Чоловіки почали бігти назустріч, пізніше впізнала в них свого чоловіка та кума - ОСОБА_10 , вони наздогнали обвинуваченого, проте він вирвася, вони продовжили його переслідувати та затримали ОСОБА_5 біля гірки, що на дитячому майданчику. ЇЇ чоловік наніс обвинуваченому два удари ногою по ногам, після того викликали працівників поліції. Вона не знає з якою метою обвинувачений її переслідував. Коли вона підійшла до місця, де перебував обвинувачений, то він просив, щоб його не били, повідомив що наздоганяв її, оскільки вважав, що вона викрала його ніж, просив його відпустити. Зазначила, що ножа в обвинуваченого при собі не було. Працівники поліції оглянули обвинуваченого, у якого знайшли: чохол від ножа, пакети, наркотики та два гаманця. Після чого поліцейські повели його на смітник, де розмовляли на протязі 30-40 хвилин. Згодом запросили її, і вона показала як все саме відбувалося, під час чого велась фотозйомка. Надавши показання працівникам поліції, в машині підписала протокол. Слідчий оглянув сумку в автомобілі, запитав, що в ній знаходиться та сфотографував її вміст. Заяву про злочин писав працівник поліції, вона лише її підписувала, що саме було в заяві написано не пам`ятає. Ніж, який було вилучено на смітнику, не бачила, лише наступного дня слідчий показав у відділі поліції фотокартку із зображенням ножа.

При додатковому допиті, проведеному за клопотанням прокурора, потерпіла ОСОБА_8 повідомила суду, що коли обвинувачений вийшов у нього щось було в руках, він почав говороти «ніж, сумка» і пішов на неї. Вона відчула небезпеку почала швидко йти зі смітника, обвинувачений пішов за нею. Потім побігла, він також побіг за нею. Коли впала на бетонній плиті відчула натяжіння сумки, яка знаходилась на плечі, тому вважає що ОСОБА_5 тягнув її за сумку.

- показання свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що взимку 2019 року, приблизно о 18-00 годині, разом із своїм кумом ОСОБА_11 біля дитячого майданчику по мкрн. Ювілейному пив каву. Під час розмови вони почули крик про допомогу від куми, ОСОБА_8 . Вони відразу побігли їй назустріч, та побачили, що обвинувачений продовжує її переслідувати. Побачивши їх він почав втікати, пробігши 10 -15 метрів ОСОБА_5 спіткнувся і впав. Вони його затримали та викликали працівників поліції. Поліція приїхала приблизно через 5 хвилин, під час огляду працівники поліції, знайшли у затриманого шприци. Вказав, що ножа в обвинуваченого не було. Зі слів знає, що ніж було знайдено на смітнику. Обвинувачений говорив про те, що наздоганяв ОСОБА_8 , так як вважав, що вона викрала його ніж.

- показання свідка ОСОБА_11 , який в суді пояснив, що 10.01.2019 приблизно о 18.00 годині, разом зі своїм кумом ОСОБА_10 стояв на майданчику по АДРЕСА_2 , де чекали повернення дітей з дитячого садочку. Згодом прийшла дружина із сином та іншими дітьми та їхніми батьками, вони пішли кататися на гірку. Дружина пішла додому, щоб винести сміття. Через деякий час вони почули крик дружини, побігши на нього побачили, що в кроці від його дружини перебував обвинувачений. ОСОБА_5 , який почав йти їм назустріч, зробив крок підсковзнувся та впав. Його дружина сказала, що потрібно бути обережним, оскільки у ОСОБА_5 є ніж. Вони із кумом почали бігти за обвинуваченим, наздогнали і затримали його, одразу викликали працівників поліції. Працівники поліції у ОСОБА_5 при собі виявили грошові кошти, шприци, плеєр, а ніж знайшли на смітнику в снігу.

- показання свідка ОСОБА_12 , який в суді пояснив, що 10.01.2019 року приблизно о 19.00 годині, разом з дружиною вигулював собаку. Біля будинку АДРЕСА_2 вони побачили скупчення народу, підійшли ближче і працівники поліції залучили його понятим. Після чого підвели до смітника, територія якого було огороджена металевим парканом, там перебував обвинувачений. Крім нього в огляді брали участь ще один чоловік та жінка. Працівники поліції повідомили, що на смітнику обвинувачений з ножем напав на потерпілу та показали мисливський ніж, який було вилучено з гори сміття біля контейнеру в снігу.

Свідка ОСОБА_13 , виклик якого неодноразово здійснювався судом за клопотанням сторони захисту, допитати в судовому засіданні не вдалось, оскільки за інформацією прокурора він виїхав за межі території України.

Свідок ОСОБА_14 бабуся обвинуваченого, під час розгляду справи була присутньою в залі судового засідання, тому судом не допитувалась.

Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України стороною обвинувачення були надані письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом в ході судового слідства, а саме:

- витяг з кримінального провадження №30000093 від 11.01.2019 року про вчинене кримінальне правопорушення за фактом незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України (т. 2 а.с.1);

- рапорт на начальника Саксаганського ВП, згідно якого о 18 год 19 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.01.2019 року о 18.19 за адресою: АДРЕСА_3 повідомив, що було затримано чоловіка, який намагався відібрати у жінки сумочку. Зараз чоловіка тримають заявник та перехожі. Заявник ОСОБА_15 ( т.2 а.с. 2);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення, або таке що готується від 10.01.2019 року, яку було прийнято усно від ОСОБА_8 та відповідно до якого вона просила притягнути до відповідальності невідому особу, яка 10.01.2019 року близько 18 год. 10 хв. біля будинку АДРЕСА_2 з предметом, схожим на ніж, намагалась заволодіти її особистими речами (т.2 а.с.3);

- протокол огляду місця події від 10.01.2019 року із фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості, розміром 10х15 метрів, розміщена на території смітника за будинком АДРЕСА_2 . Оглядом встановлено, що ділянка має вільний доступ, огороджена забором з сітки «Рабіци», має два проходи, біля нижнього лежить бетонна плита, вся ділянка вкрита затоптаним брудним снігом, по периметру території стоять металеві баки зі сміттям, з іншої сторони лежить частина старої шафи, ялинка та насипом сміття за яким затоптаний брудний сніг. На дане місце вказала потерпіла гр. ОСОБА_8 , як на місце події. На даному місці серед сміття виявлено ніж старий зі сколами та потертостями, загостреним лезом, рукоятка пластикова з трьох частин чорного кольору, довжиною 11 см, з виїмками для зручності тримання в руці, лезо серебристого кольору з нанесенням гравіровки з обох сторін у вигляді пейзажу та квітів, лезо розміром довжиною 14 см, висота 3,5 см, ширина 0,4 см, рукоятка довжиною 11 см, поруч на частині старого гардероба виявлено чохол до даного ножа коричневого кольору зі штучної шкіри (т.2 а.с.4-7);

- протокол огляду предметів від 11.01.2019 року, де предметом огляду є сумка чорного кольору марки «Sport», «PowerBankTrust 10000 mAh» чорного кольору, пачка цигарок «JadeLaBlene», картка банку Приватбанк 083928 ( Т.2 а.с.14-17);

- висновок експерта від 25.01.2019 року за №28/3.3/103 про проведення судової експертизи зброї, відповідно до якого ніж, вилучений 10.01.2019 в ході огляду ділянки місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 є холодною зброєю, виготовленою саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення (т.2 а. с. 56-62);

- висновок судово-товарознавчої експертизи від 21.01.2019 за № 34/12.1/135, згідно якого ринкова вартість універсальної мобільної батареї марки «Trust» 10000mAh, станом на 10.01.2019 могла складати 376,67 грн. (т.1 а. с. 107-110);

- речовий доказ - ніж зі сколами та потертостями, загостреним лезом, рукоятка пластикова, що складається із трьох частин чорного кольору, довжиною 11 см з виїмками для зручності тримання в руці, лезо - серебристого кольору з нанесенням гравіровки з обох сторін у вигляді пейзажу та квітів, який було оглянуто в суді.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового розслідування докази сторони обвинувачення в їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч.3 ст. 15 і ч.2 ст. 186 КК України з огляду на таке.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» роз`яснює, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, тощо.

Абзац 2 пункту 3 згаданої Постанови визначає грабіж як відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Окрім того, замах на грабіж можливо вчинити лише з прямим умислом.

Аналізуючи ч. 2 ст. 186 КК України суд доходить висновку про те, прямий умисел при вчиненні грабежу виражається у тому, що винний усвідомлює, що вчиняє відкрите вилучення чужого майна, усвідомлює неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для потерпілого та бажає їх настання. Тому мотив грабежу завжди є корисливим по відношенню до його предмету, тобто вчиняється з метою збагачення, матеріальної вигоди.

Крім того, мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Мета грабежу полягає у заволодінні (привласненні) чужого майна, отриманні майнової вигоди.

Судовим розглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 10.01.2019 приблизно о 18 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку №32 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі переслідував потерпілу ОСОБА_16 з метою повернення належного йому ножа, тому його умисел був спрямований не на заволодіння сумкою з особистими речами ОСОБА_8 та відповідно, отримання матеріальної вигоди для себе, що виключає наявність суб`єктивної сторони, як елементу складу злочину за ч.2 ст.186 КК України та відповідно відсутність складу інкримінованого йому злочину.

До вказаного висновку суд дійшов проаналізувавши отримані в ході судового слідства показання потерпілої ОСОБА_8 у частині того, що остання бачила в руках обвинуваченого ніж, та вказала, що він тягнув її за сумку з метою викрасти речі, які в ній були, не приймає їх до уваги виходячи з наступного.

Так, як убачається з показань потерпілої ОСОБА_8 , наданих під присягою, вона пояснювала суду, що у той момент, коли обвинувачений виліз із сміттєвого контейнера, він сказав їй «віддай ніж, покажи сумку» і почав йти на неї. У руках у нього вона бачила якийсь довгий предмет, можливо це був ніж. Вона, в свою чергу почала швидко йти зі смітника, а потім вже і бігти, обвинувачений почав її переслідувати. Біля виходу із смітника, лежала обледеніла бетонна плита, вона підсковзнулася та впала. Під час падіння відчула натяжіння сумки, яка була перебувала на плечі, підвелася та побігла далі. При цьому під час додаткового допиту, потерпіла ОСОБА_8 змінила показання та вказала, що бачила ніж в руках обвинуваченого і впевнена, що він тягнув її за сумку і хотів нею заволодіти.

У той же час свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснювали суду, що вони бачили, як ОСОБА_5 біг за потерпілою ОСОБА_8 та кричав. Коли вони наздогнали ОСОБА_5 та затримали останнього, при ньому ножа не виявили. ОСОБА_10 пояснив, що обвинувачений переслідував потерпілу, так як вважав, що вона викрала його ніж. При огляді місця події вони присутніми не були та що пояснював працівникам поліції затриманий вони не чули.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він був понятим під час проведення огляду місця події. ОСОБА_5 в його присутності не пояснював, що мав намір забрати речі у жінки та що при цьому він погрожував. Про ці обставини повідомили працівники поліції, а ОСОБА_5 лише назвав свої анкетні дані.

Зважаючи на зазначені показання потерпілої, свідків, з урахуванням місця події сміттєвий майданчик, темної пори доби, відсутності інших людей, стану потерпілої, яка побачивши обвинуваченого, злякалась та почала тікати, суд піддає сумніву показання потерпілої в частині того, що обвинувачений, будучи озброєним ножем, тягнув її за сумку з метою викрасти особисті речі.

За таких обставин, аналізуючи показання потерпілої та свідків, безпосередньо допитаних в судовому засіданні, кожного окремо та в сукупності з іншими, визнаними судом належними та допустимими доказами, останні не підтверджують факт вчинення замаху на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 та не спростовують версію останнього про те, що він переслідував потерпілу задля повернення власного ножа, так як вважав, що ОСОБА_8 його забрала.

Проаналізувши письмові докази сторони обвинувачення суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого стороною обвинувачення в судовому засіданні 30.10.2019 року, протоколу про надання обвинуваченому та захиснику доступу до досудового розслідування від 25.11.2019 року прокурор ОСОБА_6 в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надав доступ обвинуваченому і захиснику до матеріалів судової товарознавчої експертизи від 30.01.2019 року № 34/12.1/135 з додатками на 6 арк. (том 1 а.с. 111).

Так згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За загальним правилом суд вирішує питання допустимості доказів, оцінюючи їх в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Вирішуючи питання про допустимість висновку експерта від 30.01.2019 за № 34/12.1/135 суд констатує, що відповідно до вимог ч. ч. 2, 6, 9 ст.290 КПК України презюмується, що відкриття стороною має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право бути готовими до проведення змагального процесу - мати заперечення на доводи іншої сторони.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

Безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження було з`ясовано, що стороною обвинувачення під час досудового розслідуванні кримінального провадження було отримано висновок експерта від 30.01.2019 за № 34/12.1/135, на що вказують: повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (т.2 а.с 65-67) та обвинувальний акт (т.1 а.с. 1-3), однак вказаний доказ не було відкрито стороні захисту, а отже долучення висновку даної експертизи під час судового розгляду справи відбулось із грубим порушенням вимог ст. 290 КПК України.

За таких обставин висновок експерта від 30.01.2019 за № 34/12.1/135 визнається судом недопустимим доказом.

Крім того огляд сумки потерпілої та речей, які перебували в ній: банківської картки, зарядного пристрою слідчим було проведено наступного дня після інкримінованого ОСОБА_5 злочину - 11.01.19 року (т. 2а.с. 14-18). Тобто переконливих доказів того, що саме ця сумка та речі речі були у потерпілої ОСОБА_8 10.01.2019 року стороною обвинувачення не надано.

Огляд місця події (т.2 а.с. 4-7) - лише відображає обстановку на території смітника за будинком АДРЕСА_2 та фіксує факт вилучення ножа та недоводить вчинення ОСОБА_5 інкрімінованого йому злочину.

Висновок експерта від 25.01.2019 року за №28/3.3/103 (т.2 а. с. 56-62) про проведення судової експертизи зброї також немає доказового значення у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 не ставиться у вину його застосування під час вчинення незакінченого замаху на грабіж.

Стосовно інших письмових доказів, які було надано суду стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , то суд відмічає таке.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі "Кобець проти України" суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Підводячи підсумки, суд зазначає, дослідженні в суді докази надані стороною обвинувачення, не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст. 15 і ч.2 ст. 186 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Окрім цього, судом констатується порушення права на захист ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження, оскільки відповідно до частини четвертої ст. 208 КК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд з уповноваженою особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 фактично був затриманий громадянами 10.01.2019 року о 18 годині 19 хвилин та переданий працівниками поліції, однак усупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України протоколу про його затримання складено не було і процесуальних прав не роз`яснено. Натомість в матеріалах кримінального провадження мається протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2019 року, відповідно до якого слідчий Саксаганського ВП КВП затримав ОСОБА_5 11.01.2019 о 13 годині 05 хвилин у приміщенні відділу поліції (т.2 а.с. 30). Лише після цього 11.01.2019 року в період часу із 14 год. 50 хв. до 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 було роз`яснено права на захист (т.2 а.с. 31) та отримано доручення, яким уповноважено адвоката ОСОБА_17 надати безоплатну правову допомогу затриманому ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1ст. 373 КПК України, оскільки в діянні обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 і ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні в розмірі 1674,64 грн. (Т.2 а.с. 46, 58), слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 337, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15 і ч.2 ст. 186 КК України визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Речові докази: жіночу сумку марки «Спорт»; «PowerBankTrust 10000mAh» чорного кольору, пачку цигарок «JadeLaBlene», картку банку Приватбанк НОМЕР_1 , які передано під відповідальну розписку потерпілій ОСОБА_8 залишити останній, дозволивши використовувати на свій розсуд; ніж - вилучений 10.01.2019 року під час огляду ділянки місцевості поблизу будинку №32 по вул. Співдружності, який є холодною зброєю, виготовленою саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення, який знаходиться в камері схову Саксаганського ВП КВП - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1