Справа № 185/4381/20
Провадження № 1-кп/185/546/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 04 квітня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, без освіти (з неповною середньою освітою), не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 червня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився по відбуттю строку покарання,

- 20 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, змінений вироком Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року до 4 років позбавлення волі,

- 27 травня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2020 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 прибув до пункту прийому металобрухту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 побачив раніше не знайомого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Близько 15 години 20 хвилин 03 квітня 2020 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 раптово виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , знаходячись з лівої сторони відносно потерпілого ОСОБА_6 , умисно наніс йому близько восьми хаотичних ударів металевим прутом в область голови, тулуба та кінцівок, тим самим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків та вивихом голівки променевої кістки (пошкодження Монтеджі), 2 забійні рани по задній поверхні в/3 правого передпліччя, відкритий перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки, гематоми лівого ліктьового суглобу, забійної рани по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, закритих підголівчатих переломів 3-4 плюснових кісток правої ступні, забою лівої нирки саден м`яких тканин голови та поверхневих ран лівої половини обличчя, які спричини тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що він заходився на колишній військовій частині біля Хіммашу, там є приймальний пункт металу. В той час прибіг потерпілий з трубою, який був п`яний, і у них виник конфлікт. Він забрав у нього трубу і вдарив його по руці. Це було весною цього року біля 10.00 години. До цього у нього конфліктів не було. Він рази два три вдарив трубою потерпілого. Потерпілий стояв, а потім впав. Це було дві три хвилини. Він не заперечує, що це було 03 квітня 2020 року. Приймальник викликав швидку. Це було в обідню пору. В скоєному щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не визнає рецидив злочину, так як ця обставина не була зазначена в обвинувальному акті.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо /а.к.п. 39/, раніше судимий /а.к.п. 37/, на обліку у лікаря психіатра не перебуває /а.к.п. 38/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, раніше судимий, розкаявся у вчиненому, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі, та остаточне покарання йому слід призначити за ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у не обирався і підстав для його обрання не має, так як він відбуває покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі не заявлений.

У справі процесуальних витрат та речових доказів не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року, визначити ОСОБА_3 у остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у рахувати з часу його фактичного затримання, тобто, з 04 квітня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1