ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/349/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/462/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки;
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільненийвід відбування призначеного основногопокарання у виді позбавлення воліз іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст..76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком постановлено стягнути:
- з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в розмірі 65 945 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень.
- з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 68 270 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят) гривень, та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.
- з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_11 страхове відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в розмірі 15 458,10 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень 10 копійок) гривень (що складається зі шкоди, пов`язаної з лікуванням в розмірі 14 722 гривні та моральної шкоди в розмірі 736,1 гривень), страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.
- з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 506 140 (п`ятсот шість тисяч сто сорок) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 49 236,90 (сорок дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень 90 копійок) гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень.
- з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення транспортно-трасологічної експертизи № 579/18 від 20.07.2018 року в розмірі 5720 гривень; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 1123/18 від 10.12.2018 року в розмірі 1716 гривень; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 1125/18 від 12.12.2018 року в розмірі 2288 гривень; витрати на проведення автотоварознавчої експертизи № 12263 від 22.12.2018 року в розмірі 4290 гривень; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 28214 від 20.12.2018 року в розмірі 3432 гривні; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 28213 від 20.12.2018 року в розмірі 5005 гривень.
Згідно вироку, ОСОБА_10 визнано винним у тому, що він 14.03.2018 року, приблизно о 17.50 годині, керуючи належним йому технічно справним автомобілем «Hyundai Elantra» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони Салтівського шосе в напрямку до проспекту Московського в місті Харкові зі швидкістю приблизно 50 км/год. В ході руху по вказаній автодорозі, в районі 513 км, ОСОБА_12 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; не впорався з керуванням автомобіля «Hyundai Elantra» номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з чим здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , що рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-2311/2018 від 30.05.2018 року, отримав: закриту травму лівого стегна у вигляді багато уламкового перелому верхньої третини стегнової кістки зі зміщенням уламків; закриту травму правої стопи у вигляді під головчастих переломів 2,3,4 плеснових кісток; закриту травму правої стопи у вигляді перелому правої п`яткової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Також, внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Hyundai Elantra» номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_13 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/102-АТ/18 від 29.06.2018 року, отримала закриту черепно-мозкову травму: крововиливи у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку, забита рана в лобній області справа, забита рана носу, синці обличчя; закрита травма грудної клітини, забій легенів, забій серця, крововиливи в навколосерцеву сумку і середостіння, лівобічний пневмоторакс; забій, крововиливи в передню черевну стінку, крововиливи під капсулу печінки і в речовину печінки, крововилив в навколо ниркову клітковину справа, забій правої нирки; відкритий краєвий перелом крила правої клубової кістки; садна кінцівок, що за своїм критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, від яких остання ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у лікарні.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_10 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що він керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «Hyundai Elantra», не урахував дорожню обстановку, не обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, які б дозволяли постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, у зв`язку з чим допустив неконтрольований рух свого автомобіля з послідуючим виїздом на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 та спричинило вищевказані наслідки.
Зазначені порушення, за висновками автотехнічних експертизи №28214 та №28213 від 20.12.2018 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_12 скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтування посилається на те, що судом не в повному обсязі враховано обставини, що істотно впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, кількість потерпілих, розмір моральної та матеріальної шкоди ним заподіяної; дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, не одружений, дітей не має, постійного джерела доходів не має; протиправні діяння, що спричиняють майнову шкоду приватній особі, а також факт не відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_7 та її представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та інших учасників судового процесу, щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Призначаючи вид та розмір покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття; обставин, що обтяжують покарання під час судового розгляду не встановлено.
При цьому суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів та усі обставини справи. Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру, так і для вирішення питання про необхідність звільнення від його відбування з випробуванням. Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так ОСОБА_10 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, наслідком якого стало отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, від яких остання померла у лікарні. Не знижує тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого за наведених обставин, характеристика обвинуваченого у загальносоціальному плані, який офіційно не працює, не одружений. Як пояснила потерпіла матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_10 відшкодував частково після постановлення вироку, приблизно 20 тис. гривень.
Отже вказані районним судом підстави для застосування щодо ОСОБА_10 вимог ст.75 КК України, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, навіть за умови щирого каяття, не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Тому, доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими. За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що сталися, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.
Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття.
Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_10 покарання скасувати у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до вимог, передбачених п.4 ч.1 ст. 420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання відповідно до ст. 65 КК України в межах установлених санкції ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, їх наслідків, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, без застосування положень ст.75 КК України.
З метою дотримання вимог, передбачених ч.2 ст.65 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нового злочину необхідним є призначення додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що слугуватиме загальним принципам особистої та загальної превенції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з дня фактичного затримання в порядку виконання вироку.
В іншій частині вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2019 року залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Головуючий
Судді :