Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6821/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

встановила:

05 червня 2020 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 05 серпня 2020 року.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є особою раніше судимою, офіційно ніде не працює та постійного джерела доходів не має, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції для розгляду заяви про відвід головуючого судді.

Вказує, що зазначена ухвала винесена з грубим порушенням норм КПК України, оскільки перед початком судового засідання ОСОБА_7 подав заяву про відвід головуючий по справі - судді ОСОБА_1 .

В задоволенні заяви про відвід судом відмовлено.

Зазначає, що обвинувачуваний подав заяву про відвід судді, так як вбачає, що головуюча діє упереджено, на заяви і клопотання сторони захисту і обвинуваченого не реагує і приймає незаконні рішення, а тому є підстави сумніватися в її об`єктивності та безпристрасності.

Просить ухвалу суду, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції для розгляду заяви про відвід головуючій судді.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що 05 червня 2020 року судом першої інстанції під час судового засідання було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів, а зокрема у умисному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а також у вчиненні нападу особою, яка раніше вчинила розбій, за вчинення яких відповідно до Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

ОСОБА_7 , є особою раніше судимою, офіційно ніде не працює та постійного джерела доходів не має, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, відбував покарання, що свідчить про реальний ризик продовження ним злочинної діяльності.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Не може погодитись колегія суддів з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вирішувалось невповноваженим складом суду, з тих підстав, що суддя ОСОБА_1 у непередбачений КПК України спосіб одноособово вирішила питання про заявлений їй відвід.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 06 червня 2020 року у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_1 відмовлено з мотивів його необґрунтованості та зловживання своїми обвинуваченим своїми правами.

Згідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті (виключення ухвали про продовження строку тримання під вартою), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про відвід судді окремому оскарженню в апеляційному порядку до ухвалення остаточного судового рішення по справі відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України не підлягають.

Тому, за даних обставин, апеляційний суд не в праві надавати оцінку вказаному судовому рішенню, а саме ухвалі від 05.06.2020 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді.

Слід зазначити, що справа перебуває у провадженні судді ОСОБА_1 тривалий час, а саме з 26.12.2019 року. У продовж судового розгляду сторона захисту заяв про відвід судді не заявляла, а подали заяву лише в останній день строку тримання під вартою до завершення якого суд був зобов`язаний розглянути клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу.

Всі доводи апелянта в судовому засіданні апеляційного суду були об`єктом дослідження судом і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: