Дата документу 01.09.2020 Справа № 320/3372/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1250/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/3372/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року, якою

задоволено клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мелітополя Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, продовжено строком до двох місяців, а саме до 31 липня 2020 року.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 ; задоволено клопотання прокурора; продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 (апеляційна скарга ОСОБА_9 розглядається в іншому апеляційному провадженні).

Згідно з матеріалами контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Заявив клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив, що стороною обвинувачення жодного разу не надавалося матеріалів, які підтверджують заявлені прокурором ризики та виправдовують необхідність продовження тримання його під вартою, не обґрунтовано неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, цілодобового домашнього арешту. Прокурор в обґрунтування свого клопотання, на його думку, виклав нічим не підтверджені обставини, відповідно до яких попередньо визнав його винним у скоєнні злочину, якого він не вчиняв.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, адже дійсно ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені. Крім того, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину не підтверджено належними та допустимими доказами. Просив суд змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
За наслідками розгляду клопотань було прийнято рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права просить ухвалу суду скасувати і постановити нову якою, застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений вказує, що прокурором в порушення ст.184 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою лише на початку судового засідання. Вказане призвело до порушення його права на захист. Також ОСОБА_7 вважає, що суд виносячи ухвалу фактично порушив презумпцію невинуватості. Вважає що заявлені у клопотанні ризики не доведені, натомість його клопотання про зміну запобіжного заходу розглянуто формально і поверхово без врахування ряду обставин. Обвинувачений звертає увагу на те, що він утримується під вартою вже 2 роки 5 місяців і в цьому контексті посилається на практику ЄСПЛ на предмет того що зі спливом часу ризики суттєво знижуються.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

З урахуванням рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 №4-р/2019, п.8 ст. 129 Конституції України, беззаперечно оскаржуване судове рішення має бути переглянуто судом апеляційної інстанції з дослідженням доводів поданих апеляційних скарг.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд під час ухвалення вказаного рішення дотримався зазначених вимог закону.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки на переконання колегії суддів доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Посилання обвинуваченого на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка наявним доказам, прийняті до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування і вчинення нових кримінальних правопорушень).
На підтвердження встановлених обставин суд першої інстанції послався на тяжкість злочину та суворість покарання у разі доведеності вини обвинуваченого, щоможе схилити останнього до переховування від суду з метою уникнення покарання. Наявність судимостей свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень і дає підстави вважати, що ОСОБА_7 зможе продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою не зникли та не зменшилися, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року, якою продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, строком до двох місяців, а саме до 31 липня 2020 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4