Справа № 483/1371/20
Провадження № 1-кс/483/212/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м. Очаків
Слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2020 року слідчий СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області із клопотанням, погодженим прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про арешт майна.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що слідчим відділенням Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000599 від 02 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що черговою частиною Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області отримане повідомлення від ОСОБА_7 про те, що 02.09.2020 року приблизно о 19.44 годині в районі м. Очакова по вул. Юрасова невстановлені особи нанесли йому тілесні ушкодження та один із них відкрито із застосуванням насильства (нанесення кількох ударів по тулубу та обличчю), заволодів його особистим майном, а саме: мобільним телефоном марки "Нокіа Мікрософт", сумкою "бабанкою" та цигарками марки "ЛД", чим спричинив останньому матеріальні збитки.

У ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 02.09.2020 року перебував на підзаробітках, а саме на об`єкті будівництва, на якому вже працює на протязі одного місяця. Так, 02.09.2020 року приблизно о 19:00 год., у потерпілого закінчився його робочий день та останній пішов до себе додому. Перейшовши вул. 8-го Березня, направився вул. Юрасова. В цей час, ззаду, потерпілий почув характерний свист, а коли повернувся побачив 3-х осіб чоловічої статури, при чому один з них був за зростом менший за інших. Коли останні підійшли до нього, один з них, попросив «ЗАКУРИТИ!», на що ОСОБА_8 , відповів «Я не курю!». В цей час, невідома особа, яка була за зростом вище іншої, нанесла перший удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого потерпілий впав на землю, після чого невідомі особи, у кількості вже 2-х чоловіків, почали наносити удари кулаками та ногами в область голови та тулубу, при цьому третій стояв у стороні, та ніяких активних дій не проявляв. В той момент поки наносилися удари, потерпілий лежав у положенні лежачи на землі, та захищав себе, а саме тримав руки на обличчі. Після цього, потерпілий почув, як один з них викрикнув «ЗАБИРАЙ ВСЁ, ЧТО У НЕГО ЕСТЬ!». Згодом один з нападників, підійшов до потерпілого та почав виривати сумку «бананку» через плече з рук, в якій знаходився телефон NOKIA MICROSOFT та пів пачки цигарок «LD» синього кольору. Коли останній вирвав з рук сумку, та дані особи пішли у невідомому напрямку.

У ході проведення оперативних пошуків, співробітниками карного розшуку було встановлено місцезнаходження вищевказаних речей, які фактично перебували на руках у гр. ОСОБА_9 .

Проведеним 03.09.2020 року невідкладним пред`явленням особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої особи, ОСОБА_10 , впізнав особу під № 1 в особі ОСОБА_9 , як свого нападника, тобто особу яка здійснила відкрите викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, маючи на меті незаконне збагачення, поєднане з насильством, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування, 02.09.2020 року громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно було видано, в присутності понятих, речі, що стали об`єктом вчинення кримінального правопорушення, а саме грабежу, який поєднаний із насильством, що вчинено за попередньою змовою групою осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , навпроти міського цвинтаря, про що останнім написано відповідну заяву, згідно змісту якої ОСОБА_9 , незаконно заволодів вказаними речами - мобільним телефоном NOKIA Microsoft, RM-1099, Code: 059X1F7, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та сумкою «бананкою» темного кольору у ОСОБА_7

03.09.2020 року постановою слідчого, вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, слідчий просив накласти арешт на вищевказане майно шляхом заборони у розпорядженні, відчуженні та користуванні майном.

У судовому засіданні слідча підтримала клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просила його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.

Вислухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов наступного.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого КПК України, та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З метою захисту, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, задля встановлення істини у справі, з метою збереження вказаного майна в якості речових доказів, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність такого арешту.

Таким чином, існують всі передбачені законом підстави для арешту майна, що добровільно видав ОСОБА_9 та яке визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, шляхом заборони у користуванні та розпорядженні ним.

Керуючись ст.ст. 131, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в рамках кримінального провадження 00000599 від 02.09.2020 року, у вигляді заборони у користуванні та розпорядженні, а саме мобільним телефон NOKIA Microsoft, RM-1099, Code: 059X1F7, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та сумку «бананку» темного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які мають значення для розслідування кримінального провадження і є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 07 вересня 2020 року о 08 год. 15 хв. в залі судових засідань № 2 Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя