Справа № 206/4940/20
Провадження № 1-кп/206/349/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000769 від 08.10.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.01.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 13.11.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 27.11.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 26.02.2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі;

- 13.07.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 14.08.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 05.10.2020 року приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи на території стадіону розташованому за супермаркетом ТОВ "АТБ-маркет", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 25, зустрівся з малознайомим йому ОСОБА_6 , після чого останні почали відпочивати на вищевказаному місці. В ході спілкування ОСОБА_6 дістав свій мобільний телефон марки "Sаmsung ATIVS" imei НОМЕР_1 , сірого кольору та поклав його на лавочку на якій останній сиділи та через приблизно 15 хвилин останній відійшов на декілька метрів від вказаного місця по своїм справам.

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а саме вказаного мобільного телефону марки "Sаmsung ATIVS", imei НОМЕР_1 належного ОСОБА_6 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

У цей же день, тобто 05.10.2020, приблизно о 10 год. 15 хв., ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиняючи корисливе кримінальне правопорушення повторно,скориставшись тим, що ОСОБА_6 відійшов та не спостерігає за ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв майно належне ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон "Sаmsung ATIVS", imei НОМЕР_1 , сірого кольору та поклав його до кишені своєї куртки.

Після чого, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи корисливе кримінальне правопорушення повторно, тримаючи вище вказане майно в кишені своєї куртки з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду на загальну суму 742 гривні 50 копійок.

Крім того, 09.10.2020року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу ринку, що за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна, 27 К, зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_8 . В ході спілкування з ОСОБА_8 , в руках у останнього ОСОБА_3 побачив мобільний телефон марки «LenovoS560», чорного кольору.

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно, а саме: мобільного телефону марки «LenovoS560», imei НОМЕР_2 , чорного кольору, належного ОСОБА_8 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

У цей же день, тобто 09.10.2020 року близько об 11 годині 05 хвилин,

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиняючи корисливе кримінальне правопорушення повторно, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди і свідомо бажаючи її настання, під надуманим приводом, необхідності дзвінка, попрохав у ОСОБА_8 належний йому на праві власності мобільний телефон марки LenovoS560 чорного кольору.

У свою чергу, ОСОБА_8 , нічого не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_3 , будучи введеним в оману, добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «Lenovo S560», imei НОМЕР_2 , чорного кольору.

В подальшому ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_8 вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь не маючи наміру повертати його власнику, дочекавшись коли останній відволіче свою увагу та не буде спостерігати за ОСОБА_3 , разом з мобільним телефоном зник з місця скоєння кримінального правопорушення та у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 4841 гривні 20 копійок.

10.12.2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 14.08.2020 року, та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК Країни Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Потерпілі надали прокурору згоду на укладення між ними та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а також вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за які слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10.12.2020 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за які призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання обраховувати з моменту фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_9 документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз: № 3550/20 від 12.10.2020 року в розмірі 320 грн. (т. 1 а.п. 35) та № 3710/20 від 27.10.2020 року в розмірі 320 грн (т.1 а.п. 74).
Речові докази: лазерні диски (т. 1 а.п. 27, 70) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Lenovo S560», imei НОМЕР_2 , чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю; мобільний телефон марки «Lenovo S560», чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому за належністю.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1