Справа №: 398/212/17
провадження №: 1-кп/398/29/21
УХВАЛА

"21" січня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в залі суду м. Олександрії клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001700 від 07 липня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 187, п. п. 4, 6, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15 п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115; п. п. 2, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

Прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, у зв`язку з чим заявив відповідне клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу. Додатково зазначив, що тривале тривання ОСОБА_4 під вартою є порушення його прав, а тому для забезпечення належного виконання обов`язків достатньо буде застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

При обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховувалось, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, а відтак не має міцних соціальних зв`язків. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашенні у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, в тому числі, на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є визначальним елементом при обранні та продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду, про що зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року та «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Отже ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, не маючи постійного місця проживання, роботи та міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику переховування від суду.

З урахування того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з фізичним насильством, в тому числі, що спричинило смерть людини, суд приходить до висновку про існування ризику незаконно впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані судом.

Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі та особливо тяжкі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Після звільнення 10.02.2016 року з місць позбавлення волі, ОСОБА_4 знову обвинувачується у вчиненні, починаючи з 06.07.2016 року, тяжких та особливих злочинів. Зазначені обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Отже, суд приходить до висновку, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшилися та не припинили існувати. Тобто, обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 24 січня 2021 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, в тому числі і особисте зобов`язання, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 372, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто з 21 січня 2021 року до 21 березня 2021 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1