Справа№ 347/1423/20
Судове провадження № 1-кп/938/17/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000239 від 18.07.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, депутатом не обирався, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю: прокурора- ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, у сукупності вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням в інше приміщення, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, 17.07.2020 року близько 02.30 год., перебуваючи в АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проник на територію кафе «Три ведмеді», власником якого є ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_3 . Пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов до скляної шафи, яка знаходилася біля дверей запасного виходу вищевказаного кафе, попередньо знаючи, що в ній схований ключ від запасного виходу, та проник в середину приміщення кафе, де вчинив крадіжку коштів загальною сумою 25 тис. грн., які належали ОСОБА_7 та знаходилися в металевому сейфі, дверцята якого були відчиненими, розміщеного в одній із кімнат кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому 25.07.2020 року близько 02.45 год., ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, перебуваючи в АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проник на територію кафе «Три ведмеді», власником якого є ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, шляхом застосування фізичної сили відтиснув металопластикове вікно, після чого проник в середину приміщення вказаного кафе, де вчинив крадіжку трьох пляшок алкогольних напоїв марки «Блек Джек», трьох пляшок алкогольних напоїв марки «Ореанда», однієї пляшки алкогольного напою «Артемівське» на загальну суму 655 грн. та грошових коштів у сумі 100 грн., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого власнику кафе «Три ведмеді» ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 755 грн.

Таким чином, у сукупності ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням у приміщення, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.

Дане кримінальне провадження надійшло до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з Івано-Франківського апеляційного суду в порядку ст. 34 КПК України.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд даного кримінального провадження розглядати у її відсутності, зазначивши, що вона до ОСОБА_3 не має претензій матеріального та морального характеру, збитки їй відшкодовано повністю, карати його на розгляд суду (а.с. 85).
Відповідно до ст. 296 КПК України про час і місце судового розгляду за участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 суд повідомляв представників ювенальної превенції сектору превенції Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області та Служби у справах дітей Вижницької районної державної адміністрації, від яких поступили клопотання про розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності (а.с.97,99).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що дійсно 17.07.2020 року у нічний час перебував у селищі Кути Косівського району Івано-Франківської області поблизу кафе «Три ведмеді», в якому він раніше працював, у зв`язку з чим знав, де знаходиться ключ від запасних дверей цього закладу. Він проник до приміщення кафе «Три ведмеді», звідки викрав 25 тис. грн. Надалі 25.07.2020 року у нічний час він повторно проник до приміщення кафе «Три ведмеді» шляхом віджиму метало пластикового вікна, звідки викрав три пляшки алкогольних напоїв марки «Блек Джек», три пляшки алкогольних напоїв марки «Ореанда», одну пляшку алкогольного напою «Артемівське» та грошові коштиву сумі 100 грн. У вчиненому щиро кається, збитки потерпілій ОСОБА_7 відшкодовано в повному обсязі. Просить його суворо не карати, бажає проходити строкову військову службу у Збройних силах України, куди він призивався та зобов`язаний був 19.11.2020 року з`явитися на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.82), але з 11.11.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні травматологічного відділу Вижницької лікарні у зв`язку з закритим переломом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням (а.с. 96)
До суду поступила заява від обвинуваченого ОСОБА_3 , яка погоджена його законним представником та захисником (а.с.105), згідно з якою, оскільки він визнає свою вину повністю, то просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи показання неповнолітнього обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, а також те, що він, його законний представник та захисник не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів у добровільності та правдивості його позиції.

Враховуючи вищевказане, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним та обмежено їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують його особу, умови життя та виховання, які стосуються речових доказів і витрат на проведення експертиз, дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Вижницької РС філії державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України. Зокрема, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року N 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого та умов його життя і виховання встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.120), раніше несудимий (а.с.118-119), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Вижницької районної лікарні не знаходиться (а.с.113-114), позитивно характеризується по місцю проживання та навчання (а.с.112,117). Проживає в Старостинському окрузі, с. Багна Вижницької міської ради разом з батьком, матір`ю та молодшою сестрою ОСОБА_9 (а.с.115), його старший брат ОСОБА_10 навчається в Інженерно-будівельному інституті Одеської державної академії будівництва та архітектури. Обвинувачений у червні 2020 року закінчив Кутський професійний ліцей за професією «Плодоовочівник, кухар» (а.с.116,112). Він та його сім`я проживає в будинку загальною площею 98 кв.м., житловою площею 65 кв.м., у власності батьків є земельні ділянки, пов`язані з веденням особистого селянського господарства, батько працює у Вижницькій спеціалізованій школі інтернаті з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів художньто-естетичного циклу імені Н.Яремчука, мати не працює, умови проживання середні (а.с.116).
Згідно з досудовою доповіддю Вижницького РС філії ДУ «Центр пробації у Чернівецькій області» від 16.10.2020 року - ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (позбавлення волі ) можливе. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язку, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 76 КК України ( а.с. 72-76).
При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: 1) щире каяття; 2) активне сприяння розкриттю злочину; 3) добровільне відшкодування завданих збитків; 4) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Вказані обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки завдані ним збитки повністю відшкодовано потерпілій ОСОБА_7 , яка не має до нього претензій матеріального та морального характеру,

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч.3 ст.185 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_3 двох крадіжки, тобто станом на 17 та 25 липня 2020 року) крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому злочинів та по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.
Таким чином, санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено тільки покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, будучи неповнолітнім,суд враховує, що при здійсненні кримінального провадження щодо неповнолітніх необхідно забезпечувати точне й неухильне застосування діючого законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року ("Пекінські правила"), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини, запроваджуючи їх положення у вітчизняну правозастосовну практику.
Відповідно до ст. 37 Конвенції ООН про права дитини тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід.

Крім того, суд повинен ухвалювати судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. При цьому суд при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи зобов`язаний суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке в санкції ч. 3 ст. 185 КК України закріплене, як безальтернативне, може бути "надмірним тягарем" для нього, що призведе до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції ООН про права дитини, а також не сприятиме досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Зважаючи на наявність 4-х обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, висновок органу пробації, який закріплений у досудовій доповіді, про можливість його виправлення без позбавлення волі, з урахуванням особи винного, суд приходить до переконання щодо призначення обвинуваченому за вчинення двох крадіжок покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у зв`язку з чим перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме до штрафу.
У ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КК України закріплено, що штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення; розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто розмір штрафу як кримінального покарання для неповнолітнього не може перевищувати 8500 грн.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має власні кошти в сумі 8009,15 грн., які зберігаються на рахунку в Територіально - відокремленому безбалансовому відділенні' Чернівецького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відкритого безпосередньо на його ім`я (а.с.122).
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 на час ухвалення вироку щодо нього не обирався та не продовжувався.

У ч. 2 ст. 124 КПК України закріплено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
По справі наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, а саме:

-дактилоскопічної експертизи (а.с.107) в сумі 1961,4 грн. (висновок №СЕ-19/109/8/5-527Д/20 від 30.07.2020 року)
-дактилоскопічної експертизи (а.с.108) в сумі 1961,4 грн. (висновок №СЕ-19/109/8/5-528Д/20 від 31.07.2020 року).
Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Зокрема, постановами від 27.07.2020 року та від 28.07.2020 року лазерний носій інформації із відеозаписами на ньому, який виданий потерпілою ОСОБА_7 , 5 слідів пальців рук, вилучених у ході огляду місця події з кафе «Три ведмеді», а також кросівки чорного кольору із жовтими вставками, маску зеленого кольору, спортивну куртку синього кольору із сірими вставками, сумку чорного кольору із червоними вставками, чорну куртку із білими написами, дві пляшки алкогольного напою марки «Блек Джек», штани чорного кольору, пляшку шампанського марки «Артемівське» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000239 від 18.07.2020 року (а.с.106,110,111).
Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 28.07.2020 року накладено арешт на майно, а саме: кросівки чорного кольору із жовтими вставками, маску зеленого кольору, спортивну куртку синього кольору із сірими вставками, сумку чорного кольору із червоними вставками, чорну куртку із білими написами, дві пляшки алкогольного напою марки «Блек Джек», штани чорного кольору, пляшку шампанського марки «Артемівське» (а.с. 109).

У п.5 та п.4 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення конфіскується, крім того, яке повертається власнику, а майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374,484 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та, застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 80 копійок витрат за проведення дактилоскопічних експертиз .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 28.07.2020 року накладено на майно, а саме: кросівки чорного кольору із жовтими вставками, маску зеленого кольору, спортивну куртку синього кольору із сірими вставками, сумку чорного кольору із червоними вставками, чорну куртку із білими написами, дві пляшки алкогольного напою марки «Блек Джек», штани чорного кольору, пляшку шампанського марки «Артемівське».
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

-лазерний носій інформації із відеозаписами на ньому, який виданий потерпілою ОСОБА_7 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000239 від 18.07.2020 року

-5 слідів пальців рук, вилучених у ході огляду місця події з кафе «Три ведмеді»,- знищити
-дві пляшки алкогольного напою марки «Блек Джек», пляшку шампанського марки «Артемівське» - повернути власнику ОСОБА_7

-кросівки чорного кольору із жовтими вставками, маску зеленого кольору, спортивну куртку синього кольору із сірими вставками, сумку чорного кольору із червоними вставками, чорну куртку із білими написами, штани чорного кольору повернути власнику ОСОБА_3 .
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, його законному представнику та захиснику, прокурору.
Суддя ОСОБА_1