Справа № 212/8677/20
У Х В А Л А

02 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дізнавача слідчого та прокурора в кримінальному провадженні №0000797 від 10 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, прокурора в кримінальному провадженні № 0000797 від 10 квітня 2020 року.

Ознайомившись з поданою скаргою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що підстав для відкриття провадження не вбачається з огляду на наступне.

У частинах 1, 2 статті 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень за цим Кодексом.

Так, згідно з ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, однак право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним.

Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, у зв`язку з чим, слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік видів рішень, дії чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Дані норми кореспондуються і з ст. 283 КПК України.

Судом було встановлено, що 30 листопада 2020 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за вхідним №32099/20 від 30 листопада, надійшов для розгляду по суті обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000797 від 10 квітня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, - ч.1 ст.185 Кк України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності норми вище зазначених статей КПК України, приходжу до висновку, що подання прокурором до суду обвинувального акту є закінчення стадії досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_2 подана скарга після закінчення досудового розслідування, що суперечить положенням глави 26 КПК України, зокрема ст.303 КПК України, яка передбачає оскарження бездіяльності слідчого або прокурора виключно під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дізнавача слідчого та прокурора в кримінальному провадженні №0000797 від 10 квітня 2020 року, відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати скаржнику разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1