№ 1-кс/755/5977/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006209 від 22.12.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Явір Балаклійської району Харківської області, українцю, громадянину України, з неповною загальною середньою освітою, працюючому неофіційно продавцем на ринку, перебуваючому у цивільному шлюбі, маючому на утриманні дітей 2005 р.н. та 2006 р.н., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обрав вчинення злочинів, як основне джерело для задоволення своїх матеріальних потреб. Так, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_4 , спільно із невстановленими на даний час особами, розробили злочинний план, який полягав у наступному: вказані особи, підшуковували осіб, що мали у своїй приватній одноосібній власності нерухоме майно та таких, що проживали одиноко, вели асоціальний спосіб життя та зловживали алкогольними напоями. Після підшукання таких осіб, ОСОБА_4 , спільно із невстановленими досудовим слідством особами, під різними вигаданими приводами вивозили останніх до заздалегідь підшуканого місця, а саме - до приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно утримували протягом тривалого часу. У вказаний період часу, коли вказані особи вже перебували під контролем ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 , який проживав у вказаному будинку, останній повідомляв зазначеним особам вигадану інформацію про наявність у них значних боргових зобов`язань та необхідність виплати зазначеного боргу, а також, обіцяв свою допомогу у виплаті вказаного боргу. В подальшому, ОСОБА_4 починав планомірно схиляти вказаних осіб до продажу належного на праві приватної власності нерухомого майна, з метою заволодіння в подальшому грошовими коштами від продажу такого майна.
Так, приблизно наприкінці вересня 2020 року, ОСОБА_4 , спільно із невстановленими на даний час досудовим слідством особами, діючи згідно попереднього розробленого злочинного плану, встановили, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває у власності раніше незнайомого ОСОБА_9 , який зловживає спиртними напоями та проживає одиноко. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , спільно із невстановленою особою, орієнтовно 23.09.2020 року, у денний час, приїхали за вказаною адресою і під вигаданим приводом, а саме - придбання старої побутової техніки, прийшли до квартири за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 передав вказаним особам стару побутову техніку, що була у користуванні, після чого, ОСОБА_4 повідомив, що у нього наразі немає грошових коштів та запропонував останньому проїхати разом з ним до с. Требухів, Броварського району, де він, нібито, мав передати йому грошові кошти.

ОСОБА_9 , не вважаючи, що йому може загрожувати якась небезпека, вважаючи, що йому мають повернути грошові кошти за продану ним побутову техніку, добровільно сів до автомобіля «Lada 2104» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , проїхав до житлового будинку по АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному домоволодінні, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 зловживає алкогольними напоями, запропонував останньому випити, після чого, ОСОБА_9 відчув себе зле. Наступного дня, з метою справлення враження на ОСОБА_9 , ОСОБА_4 інсценував ситуацію про те, що йому, нібито, стало відомо про те, що ОСОБА_9 підозрюють у вчиненні крадіжки на значну суму коштів, та те, що його, нібито, розшукує потерпілий. Цього самого дня, ОСОБА_4 вивіз ОСОБА_9 з території вказаному домоволодіння та передав його невстановленими особам, які, перебуваючи у невстановленому місці біля лісопосадки поблизу с. Требухів, Броварського району, нанесли ОСОБА_9 удари по різних частинах тіла, чим завдали йому фізичного болю та під примусом, змусили написати розписку про те, що, нібито, він заборгував грошові кошти в сумі 100 000 гривень, після чого, передали ОСОБА_9 ОСОБА_4 .

У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою посилення враження про безвихідність ситуації, почав повідомляти ОСОБА_9 неправдиву інформацію, що вказані особи, яким він, нібито, заборгував грошові кошти, є дуже впливовими, а тому, йому краще повернути вказаний борг, а також те, що він, нібито, вже сам повернув частину цього боргу та на даний час ОСОБА_9 винен йому кошти також, відповідно в такій ситуації найкращим виходом буде продаж квартири за адресою: АДРЕСА_4 та придбання іншого більш дешевого житла.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 , маючи злочинні наміри щодо незаконно позбавлення волі потерпілого, з корисливих мотивів, утримували ОСОБА_9 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , позбавили його права вільного пересування та права потерпілого вибирати за своєю волею місце знаходження, відібрали в останнього мобільний телефон, щоб він не міг повідомити про своє місцезнаходження, а також, відібрали паспорт громадянина України.

Так, ОСОБА_4 , який не проживав постійно у вказаному будинку, наказав ОСОБА_8 постійно контролювати місцезнаходження ОСОБА_9 , не надавати останньому змогу виходити за межі домоволодіння, а також, користуватись мобільним зв`язком. На виконання спільного плану, ОСОБА_8 постійно знаходився у вказаному житловому будинку та контролював пересування ОСОБА_9 , крім того, змушував останнього безоплатно працювати по господарству.

У подальшому, 05.12.2020 року вказані особи змусили ОСОБА_9 укласти договір купівлі-продажу належної йому на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_4 , проте, грошові кошти, що були отримані від покупця ОСОБА_10 в сумі 25 000 доларів США привласнили та ОСОБА_9 не повернули. У подальшому, з метою створення враження про витрачання коштів ОСОБА_9 на придбання нового житла, ОСОБА_4 спільно із невстановленими особами 17.12.2020 року ініціювали укладення договору дарування житлового будинку із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_5 , згідно якого, ОСОБА_11 (діючи по дорученню від ОСОБА_12 ) подарував ОСОБА_9 зазначений вище будинок із земельною ділянкою, загальна вартість вказаного подарунку оцінена в сумі 59451 гривня.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на позбавлення волі ОСОБА_14 , із корисливих мотивів, а саме, з метою заволодіння грошовими коштами від продажу нерухомого майна, що належить ОСОБА_9 , протягом тривалого часу, а саме, з кінця вересня 2020 року до 22.12.2020 року, продовжували протиправно перешкоджати вільному пересуванню останнього за межі заздалегідь приготовленого ними місця утримання, чим незаконно позбавляли останнього волі та припинили свої злочинні дії у зв`язку із затриманням їх працівниками поліції.

Підставою для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, стала наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколу огляду від 22.12.2020 року, згідно якого, ОСОБА_15 добровільно видав записку, яку передав йому його брат ОСОБА_9 ; матеріалів щодо укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; матеріалів щодо укладення договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою; інших матеріалів кримінального провадження в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним нетяжкого злочину, а саме, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яке передбачено максимальне покарання позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що підозрюваний, маючи в розпорядженні відомості про потерпілих, а також свідків, шляхом підмовляння, підкупу, погроз, може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Так, встановлено, що ОСОБА_4 умисно ініціював явку потерпілого ОСОБА_9 до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві для повідомлення про його місцезнаходження з метою зупинення розшуку та звернення із заявою про добровільність укладеної угоди купівлі-продажу квартири.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час, органом досудового розслідування не затримані інші співучасники вчиненого злочину, але останні можуть мати значний вплив на ОСОБА_4 , володіють речами та документами і про місцезнаходження яких органу досудового розслідування на даний час не відомо, тому, існує ризик знищення вказаних речей, які мають істотне значення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а власні матеріальні потреб задовольняє шляхом вчинення кримінальних правопорушень, які мають системний характер та ідентичні за способом вчинення. Зокрема, під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено ОСОБА_16 , який рахується як безвісно відсутній, та який повідомив, що він утримується у вказаному будинку з лютого 2020 року, та якого, аналогічним чином, змусили продати належну йому квартиру в м. Черкаси. Викладене свідчить про певну системність скоєних кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що підозра є обґрунтованою, підозрюваний ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України. Крім того, зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, може вчиняти нові злочини, оскільки не встановлено, яким чином останній задовольняє свої матеріальні потреби, а тому, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки клопотання базується на необґрунтованій підозрі, підставою для якої стали лише покази потерпілого, який самостійно приїхав до управління поліції та говорив, що він є безвісно відсутній. Потерпілий ОСОБА_9 познайомився із підозрюваним ОСОБА_4 , але він веде асоціальний спосіб життя, постійно вживає алкоголь та приїхав до с. Требухів, щоб там жити і працювати. Зокрема, вона, як адвокат, звернулася до жителів села, які повідомили, що ОСОБА_9 вільно пересувався селом, ходив до магазину, його всі бачили і в нього при собі був телефон, а тому, підозра щодо його незаконного позбавляння волі нічим не обґрунтовується. Крім того, з протоколу обшуку також не вбачається доказів, що застосовувалось якесь фізичне насильство. Зокрема, із наданих заяв свідків вбачається, що жителі села бачили потерпілого на ринку, останній був завжди веселий, охайний, нікому не скаржився, що він не може покидати приміщення. Щодо договорів купівлі-продажу, то потерпілий самостійно їх підписував при здоровій пам`яті та здоровому глузді. Вважає, що складу кримінального правопорушення взагалі немає, а наведені зазначені прокурором ризики, є лише його припущеннями. Зокрема, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку її підзахисного. Таким чином, прохала не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді саме цілодобового домашнього арешту, оскільки її підзахисний раніше не судимий і ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.

Крім того, вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обгрунтованої підозри на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Так, відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчої дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Заслухавши думки прокурора, захисника та підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує останньомуу разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також на конкретні обставини кримінального провадження.
Однак, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що він працює неофіційно, має постійне місце проживання у Київській області, раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання слідчої про застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 181, 184, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на 60 днів до 18 лютого 2021 року включно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон (закордонний паспорт), інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_17 з-під варти в залі суду.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: