Справа № 463/8650/20
провадження 1-кс/462/1916/20
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу представника скаржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 подала до слідчого судді скаргу, в якій просить зобов`язати т.в.о. директора (уповноважену особу) Територіального управління ДБР, розташоване у м. Львові ОСОБА_5 внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться у заяві ОСОБА_4 від 07.09.2020 року про вчинення суддею Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст.ст. 374, 375, 397 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР, розташоване у м. Львові з вказаною заявою. Проте відомості до ЄРДР так і не були внесені. Вважає такі дії органу досудового розслідування неправомірними. В зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить скаргу задовольнити.

У судове засідання не з`явилася уповноважена особа Територіального управління ДБР, розташоване у м. Львові, проте слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР м. Львова ОСОБА_7 було подане письмове заперечення на скаргу /а.с.106/, у якому він просить у задоволені скарги відмовити.

Заслухавши доводи адвокати, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 27.07.2020 року у справі № 938/191/20, провадження № 1-кс/938/106/20 постановлено: у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів, а саме матеріалів судових справ ЄУН № 938/191/20, провадження № 1-кс/938/48/20, 1-кс/938/67/20 та ЄУН № 938/201/20, провадження № 1-кс/938/53/20, 1-кс/938/54/20, 1-кс/938/55/20, 1-кс/938/56/20, 1-кс/938/57/20 з можливістю копіювання (фотокопіювання) відмовити /а.с.115,116/.

08.09.2020 року ОСОБА_4 звернувся до Територіального управління ДБР, розташоване у м. Львові із заявою про вчинення суддею Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст.ст. 374, 375, 397 КК України, мотивуючи це тим, що суддя незаконно відмовив стороні захисту в доступі до судових справ у провадженні, де ОСОБА_4 має статус підозрюваного /а.с.107,108/.

Зі змісту вищевказаної заяви ОСОБА_4 від 07.09.2020 року вбачається, що він фактично не погоджується з ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 27.07.2020 року та діями судді, зокрема, під час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів,.

Територіальне управління ДБР м. Львова листом від 09.09.2020 року № С-5297/12-03/2-20 повідомило ОСОБА_4 , що на даний час не вбачається жодних об`єктивних даних, які б слугували підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 07.09.2020 року /а.с.118-120/.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно із Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених положень убачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення

У Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

За ч. 4 ст. 126 Основного Закону України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист .

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надане у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13 червня 2007 року.

За таких обставин, незгода учасника судового процесу з прийнятим судовим рішенням, яке вступило в законну силу, не може мати безумовним наслідком реєстрацію заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки уповноваженими особами ТУ ДБР м. Львова правомірно не були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 , оскільки така заява не місить відомостей про вчинення злочину суддею Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 .

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що 11.06.2020 року рішенням Конституційного суду України у справі № № 7-р/202 за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України було прийнято рішення, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України, та стаття 375 Кримінального кодексу України, яка визнана неконституційною, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином 11.12.2020 року стаття 375 Кримінального кодексу України втратила чинність.

Беручи до уваги, що ст. 375 КК України втратила чинність, слідчий суддя вважає, що зобов`язання слідчого внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК України призведе до необґрунтованого кримінального переслідування особи, прав та інтересів якої це безпосередньо стосується.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.