Справа № 635/5467/20
Провадження № 1-в/635/105/2021
УХВАЛА

08 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ростов-на-Дону, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-18.03.2016 Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки,
засудженого 19 лютого 2019 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,
про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України на підставі Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ?

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , у випадку передбаченому частиною третьої статті 74 КК України на підставі Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», в якому просить суд привести у відповідність вирок Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_4 у відповідності до Закону України № 2617-VIII, із зарахуванням відбутого покарання з перерахуванням його за правилами встановленими ч.1 ст.72 КК України.
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
У відповідно до вироку Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки. За змістом вироку, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту.
Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частині покарання, визначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2016 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Згідно з вироком, дії останнього кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Разом з тим, частиною другою статті 309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Таким чином, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, у строк більше року після засудження за цією статтею, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він засуджений 19.02.2019 відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 4 роки.
Згідно з частиною третьою статті 74 КК України відбуте ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі підлягає зарахуванню до покарання у виді обмеження волі за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Оскільки остаточне покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року призначене за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2016 року, у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, що виходячи з положень частини першої статті 72 КК України відповідає 1 (одному) року обмеження волі, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років.
Слід також зауважити, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2016 року дії ОСОБА_4 за які він засуджений, кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, у великих розмірах. Згідно з положеннями Закону № 2617-VIII вказана кваліфікуюча ознака діяння залишена, а призначене ОСОБА_4 покарання визначено в межах покарання за частиною другою статті 309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII.
Питання про направлення засудженого ОСОБА_4 до виправного центру суд не вирішує, у зв`язку з тим, що на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року більш м`яким покаранням у виді обмеження волі з переведення до виправного центру на невідбуту частину строку ? 1 рік 7 місяців 11 днів.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , у випадку передбаченому частиною третьої статті 74 КК України на підставі Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» ? задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначеним покаранням у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі частини першої статті 71 КК України засудженому ОСОБА_4 за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року призначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2016 року, у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, що виходячи з положень частини першої статті 72 КК України відповідає 1 (одному) року обмеження волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до статті 72, частини третьої статті 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, покарання у виді позбавлення волі, відбуте за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2019 року, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1