Справа №463/8274/20
Провадження №1-кс/463/4884/20
У Х В А Л А
про арешт майна

22 вересня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000934 від 17 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Подане клопотання мотивує тим, що Другим слідчого відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000934 від 17 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи відповідно до наказу голови державного агентства лісових ресурсів України № 106-к від 12 березня 2020 року на посаді директора державного підприємства «Вигодське лісове господарство», будучи відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронних органу, діючи умисно, з корисливих мотивів 8 вересня 2020 року приблизно о 12.00 год. перебуваючи у кафе «Ростерія кави», що по вулиці Крушельницької у м. Івано-Франківськ, під час зустрічі із начальником 4-го відділу УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України ОСОБА_6 , який згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище, висловив пропозицію надавати йому щомісячно, неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за невтручання службовими особами УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України у господарську діяльність підприємства та не реагування на адміністративні та кримінальні правопорушення в діяльності державного підприємства «Вигодське лісове господарство». На виконання раніше обумовленої домовленості, 10 вересня 2020 року приблизно о 10.10 год. ОСОБА_5 , прибув у службовий кабінет № 37 ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 та під час спілкування із останнім надав йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США (що станом на 10 вересня 2020 року згідно офіційного курсу Національного банку України становило 27 800 гривень), у вигляді щомісячного платежу за невтручання службовими особами УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України у господарську діяльність підприємства та не реагування на адміністративні та кримінальні правопорушення в діяльності державного підприємства «Вигодське лісове господарство», після чого, був викритий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у пропозиції надати службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, а так само наданні такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. 10 вересня 2020 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за вчинення якого згідно положень ст. 96-1 КК України та санкції ч. 3 ст. 369 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та спеціальної конфіскації. У відповідь на доручення, надане в порядку ст. 40 КПК України оперативним підрозділом УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України надано відповідь, в якій міститься реєстраційна картка транспортного засобу марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , відповідно до якої ОСОБА_5 є власником вказаного транспортного засобу. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що метою арешту майна є забезпечення конфіскації чи спеціальної конфіскації, а також те, що такий може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою чи у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності, або у володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна, просить подане клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та захисника (захисників) останнього.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути таке без участі слідчого та прокурора, які своє клопотання підтримують в повному обсязі.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 серпня 2020 року, вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000934 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України

Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме повідомлення про підозру, 10 вересня 2020 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Частиною 3 ст. 369 КК України передбачено, що вчинення даного кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

З долученої до матеріалів клопотання копії реєстраційної картки транспортного засобу марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вбачається, що власником такого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає можливість конфіскації майна. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. Метою накладення арешту на майно, є забезпечення конфіскації. Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні. Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню такого, оскільки майно бути відчужене підозрюваним з метою уникнення покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження майна, яке може бути відчужене, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядженняна майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1