Справа № 646/2760/20
№ провадження 1-кп/646/694/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.20 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 26 січня 2020 відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, українця, працюючого комплектувальником скла та скловиробів, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Вовчий Яр, Валківського району Харківської області, громадянки України, українки, не працевлаштованої, вдови, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2020 приблизно о 01:24, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані викликаним вживанням алкогольних напоїв, знаходились у приміщенні квартири АДРЕСА_3 .
Саме в цей час за повідомленням оператора 102 про вчинення порушення невідомими особами громадського порядку у вигляді бійки між чоловіками, за вказаною адресою прибув екіпаж працівників патрульної поліції у складі інспекторів управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП) лейтенанта поліції ОСОБА_10 , лейтенанта поліції ОСОБА_11 , капрала поліції ОСОБА_12 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», статей 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону) є працівниками правоохоронного органу та перебували на службі у форменому одязі Національної поліції, тобто під час виконання ними службових обов`язків. При цьому, вказані працівники поліції, діючи відповідно до покладених на них завдань, передбачених ч.ч. 1,3,4, 5 ст. 23 Закону, з метою забезпечення публічної безпеки, усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб, недопущення подальшої бійки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , підійшли до останнього, який на той час перебував поряд з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , представилися співробітниками УПП у Харківській області та, діючи відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 18, 23, 32, 33, 36 Закону, запропонували ОСОБА_7 надати будь-які документи, що посвідчують його особу, пояснення щодо причин його перебування у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , висловили останньому законну вимогу щодо припинення подальших протиправних дій по відношенню до присутніх у квартирі осіб та покинути приміщення останньої. На вказану законну вимогу ОСОБА_7 не відреагував, одразу ж почав висловлюватись на адресу працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грубою нецензурною лайкою, здійснюючи при цьому різкі рухи в їх бік, тим самим загрожуючи завдати шкоду оточуючим, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 45 Закону вказаними працівниками до ОСОБА_7 були застосовані кайданки, після чого останнього намагались вивести з приміщення квартири до службового автомобіля патрульної поліції.
В цей час ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні вказаної квартири, маючи умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками поліції, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, проявляючи агресію, почала висловлюватись грубою нецензурною лайкою на адресу останніх, відштовхувати вказаних працівників поліції, рукою зірвала з поліцейського ОСОБА_11 нагрудну камеру відеоспостереження (серійний номер «ZM0069»), внаслідок чого остання впала на підлогу та зазнала ушкоджень у вигляді зламу фрагменту кріплення, в результаті чого не функціонує, після чого умисно нанесла один удар рукою в область передпліччя лівої руки ОСОБА_11 , де знаходилось службове посвідчення, тим самим завдавши фізичного болю, пошкодивши при цьому службове посвідчення поліцейського, серії «ХКП № 012319», видане на ім`я ОСОБА_11 , яке зазнало розлому на три окремі частини, чим здійснила опір працівникам правоохоронного органу.
Після цього, ОСОБА_7 , приєднавшись до протиправних дій ОСОБА_8 , біля будинку № 16 по вул. Дорожній у м. Харкові, маючи умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками поліції, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, почав штовхати останніх, намагаючись вирватись від їх супроводження, при цьому продовжуючи висловлюватись на адресу останніх грубою нецензурною лайкою. В ході здійснюваного опору ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс не менше двох ударів ногами в область коліна лівої ноги та передпліччя лівої руки ОСОБА_10 , тим самим завдавши останньому фізичного болю, збивши при цьому нагрудну камеру відеоспостереження вказаного поліцейського, серійний номер «ХА01981», яка зазнала ушкоджень, в результаті чого не функціонує, чим здійснив опір працівникам правоохоронного органу.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнали свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого їм діяння та пояснили про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останнім обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто- опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків,

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_7 надав наступні свідчення: 26.01.2020 приблизно о 01:24, разом з ОСОБА_8 перебув за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками поліції, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, здійснив опір вказаним працівникам.
Під час допиту обвинувачена ОСОБА_8 надала наступні свідчення: 26.01.2020 приблизно о 01:24, разом з ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками поліції, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, здійснила опір вказаним працівникам.
Показання обвинувачених є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують осіб обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченим та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує їх дії за ч.2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про осіб обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючим комплектувальником скла та скловиробів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає їх щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачені вчинили нетяжкий злочин.

Згідно частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_13 від 15.06.2020 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становити небезпеку для суспільства.
Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Харківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_14 від 15.06.2020 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становити небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому- щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді штрафу, з урахуванням ст. 5 КПК України, відповідно до якої процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу чинним на момент початку виконання такої дії.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої- щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді штрафу, з урахуванням ст. 5 КПК України, відповідно до якої процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу чинним на момент початку виконання такої дії.

Відповідно до вимог ч. 2ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ч.3 закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, відповідно до приписів ч.3 ст.5 КК України, розмір штрафу, який в новій редакції, більший ніж в попередній, повинен визначатися в розмірі, встановленому попередньою редакцією санкції статті, а саме від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлено.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700( одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700( одна тисяча сімсот) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.05.2020 року на «Боді камера» № ZM 0069.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.05.2020 року на «Боді камеру» № ХА 01981.
Речові докази:
- сейф пакет №2674647 в середині якого мається нагрудна камера, чорного кольору № ZM 0069- вважати повернутим власнику.
- сейф пакет №2674652 в середині якого мається нагрудна камера, чорного кольору № ХА 01981- вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1