Справа № 567/572/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.129 КК України, -

встановив :

Острозьким районним судом Рівненської області здійснюється розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.129 КК України, відомості про які внесені в ЄРДР за №0000140 від 08.04.2020 р.
Ухвалою слідчого судді Острозького районного суду від 09.04.2020 р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 06 червня 2020 р. включно.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 03.06.2020р. задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 до 01 серпня 2020 року включно.
Прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки попередній строк обрання запобіжного заходу завершується, а кримінальне провадження на даний час не розглянуто.
В обгрунтування клопотання зазначив, що існує необхідність запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обгрунтовує тим, що обвинувачений буде переховуватись від суду, не маючи міцних родинних та соціальних зв`язків та будучи раніше судимим за ч.3 ст.187 КК України, з метою уникнення від відповідальності може покинути своє місце проживання.
Також вказує, що є підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду кримінального провадження шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, шляхом фізичного та психологічного тиску. Вказує, що частина свідків та потерпілі проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_4 , а тому вбачає ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, вважає, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вчинив за короткий проміжок часу декілька кримінальних правопорушень. Окрім того, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встаноленням іспитового строку 2 роки. Під час іспитового строку обвинувачений на шлях виправлення не став, вчинив нові кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким, а також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Прокурор усудовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що на даний час не відпали ризики, що були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та в подальшому при продовженні строку тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за доцільне застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивуючи тим, що закордонного паспорта у обвинуваченого немає, він має постійне місце проживання, а тому немає підстав вважати, що він зникне з місця свого проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання щодо продовження строку тримання під вартою, погоджуючись з думкою захисника в частині наведених ним доводів.

Суд, заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку понад три роки.
Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 не має міцних родинних та соціальних зв`язків, не відвідував НВК «Білашівська ЗОШ І-ІІІ ст. дитячий садок», раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, систематично порушував умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за одне з кримінальних правопорушень у вчиненні якого він обвинувачується, передбачено покарання від 3 до 10 років позбавлення волі, а тому на переконання суду з метою уникнення від відповідальності він може покинути своє місце проживання.
Водночас, суд вважає, що на даний час обставини кримінального провадження також свідчать про наявність даних, які вказують на те, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, шляхом фізичного чи психологічного тиску, підбурювання, вмовляння чи залякування з метою схилити до зміни показів. Обвинувачений та потерпілі проживають в одному населеному пункті, окрім того, за даними досудового розслідування обвинувачений погрожував потерпілому ОСОБА_8 вбивством та перебуваючи на волі існує ризик виконання обвинуваченим такої погрози з метою помсти. У зв`язку з цим, суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Одночасно з наведеним, суд вважає, що обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він, будучи засудженим за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки, під час іспитового строку обвинувачується у вчиненні за короткий проміжок часу нових умисних злочинів, один з яких є тяжким. Таким чином, суд вважає, що прокурором доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , зокрема те, що за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.194 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років. Судом враховується відсутність у обвинуваченого постійного власного доходу, міцних соціальних та родинних зв`язків та суд бере до уваги відомості про його особу, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо та притягувався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились. Водночас, будь-яких доказів зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ні обвинувачений, ні його захисник не надали.

Одночасно, прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищезазначеним ризикам, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .
Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника щодо заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і обрання йому іншого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 не буде переховуватися від суду та буде виконувати покладені на нього обов`язки, жодними доказами не підтверджена.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених пп.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.
Аналізуючи у сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, продовження застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою суд враховує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, та вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Крім того, суд вважає даний запобіжний захід співрозмірним з тяжкістю злочину та існуючими ризиками.
Тому для запобігання вказаних ризиків, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки, інтереси потерпілих та за для попередження злочинності, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, та вважає не достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, -

ухвалив :

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Точевики Острозького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 год. 45 хв. 25 вересня 2020 року включно з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1