ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/42/21 Справа № 337/5765/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
потерпілої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
обвинувачених (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0002054 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, одруженого, не працюючого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Караганда, Казахстан, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожного окремо, визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, кожному окремо.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо вони кожний окремо, протягом двох років іспитового строку, не скоять нового кримінального правопорушення.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України протягом двох років іспитового строку, судове рішення щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується.

Вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винними за таких обставин.
30.06.2015 року, приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 прибули до будинку АДРЕСА_5 , де, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, розподіливши ролі раніше відведені кожному, при цьому ОСОБА_12 і ОСОБА_10 залишилися біля вказаного будинку, а ОСОБА_11 обрав квартиру АДРЕСА_6 як об`єкт вчинення злочину та шляхом пошкодження замків вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 заздалегідь підготовленими для цього інструментами, відчинив двері квартири, проникнувши таким чином до приміщення квартири АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 а саме: ноутбук «PACKARD BEEL NEW90» із зарядним пристроєм, вартість якого складає 3900 грн., згідно висновку експерта № 1645 від 31.08.2015 року; золотий жіночий браслет 585 проби, вагою 5,59 гр., вартістю 1159 грн. 78 коп.; пару золотих сережок 585 проби, вагою 5,76 гр., вартістю 1379 грн. 03 коп.; золоту жіночу каблучку 585 проби, вагою 3,55 гр., вартістю 848 грн. 45 коп.; золоту сережку 585 проби, вагою 2,17 гр., вартістю 700 грн.; пару жіночих сережок (біжутерія), вартістю 250 грн.; грошові кошти у сумі 21 540 грн.; дві пари чоловічих шкарпеток, які для потерпілої матеріальної цінності не мають; флакон із парфумами, який для потерпілої матеріальної цінності не має, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 29 777 грн. 26 коп.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , не погоджуючись з даним вироком, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження відносно них закрити.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує, що під час досудового слідства та в суді обвинуваченим ОСОБА_11 було чітко зазначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не мають жодного відношення до кримінального правопорушення. ОСОБА_11 наголосив, що кримінальне правопорушення він скоїв самостійно без участі і відома вказаних осіб. Незважаючи на покази обвинувачених, які повністю відповідають обставинам та доказам по справі, суд першої інстанції помилково зробив висновок, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину у межах висунутого обвинувачення повністю підтверджена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. На думку сторони захисту висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Апелянт вказує, що під час ухвалення вироку судом першої інстанції були проігноровані вичерпні та послідовні покази ОСОБА_11 та інших свідків і докази, які узгоджуються з матеріалами справи. Покази ОСОБА_11 були перевірені під час слідчого експерименту за участю експерта, де наявно було видно, що вони відповідають всім обставинам і подіям 30.06.2015 року. Експерт беззаперечно визнав, що спосіб відкриття ОСОБА_11 запірних пристроїв дверей відповідають тому способу, який було застосовано під час вчинення правопорушення. Потерпіла ОСОБА_13 повністю підтвердила покази ОСОБА_11 ,, які він надавав під час вказаної слідчої дії та при допиті в судовому засіданні. Під час досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявляли слідчому, що вони не причетні до правопорушення. Таку саму позицію вони відстоюють в суді.
Також захисник зазначає, що 01 липня 2015 року слідчим Хортицького РВ ЗМУ ОСОБА_14 , яка проводила досудове розслідування, було сфальсифіковано протокол допиту підозрюваного ОСОБА_10 , де вказано, що начебто допит проводився за участю захисника і підозрюваний на підставі ст. 63 Конституції України відмовляється від дачі показів.
Звертає увагу, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були затримані 30.06.2015 року об 11 год. 45 хв. біля будинку №5 по пр. Радянському в м. Запоріжжя. Протокол про затримання ОСОБА_11 був складений слідчим ОСОБА_15 о 17 год. 00 хв. в приміщенні кабінету №21 Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Протокол про затримання ОСОБА_10 був складений слідчим ОСОБА_14 о 16 год. 00 хв. в приміщенні кабінету №22 Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Протокол про затримання ОСОБА_9 був складений слідчим ОСОБА_16 о 17 год. 00 хв. в приміщенні кабінету №24 Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Підставою для затримання підозрюваних в протоколах від 30.06.2015 року вказано, що їх затримано безпосередньо після вчинення злочину і очевидці вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Проте, досліджений у суді протокол не містить даних про те, які саме очевидці вказали на те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щойно вчинили злочин. Свідки - працівники міліції ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які затримали обвинувачених по справі, не змогли пояснити суду, звідки їм було відомо про вчинення крадіжки з квартири, і враховуючи, що вони спостерігали за діями обвинувачених після того, як останні вийшли з двора будинку, стає очевидним висновок того, що законних підстав для затримання підозрюваних у працівників міліції не було.
Захисник вказує, що затримавши обвинувачених об 11 год. 45 хв., слідчі Хортицького РВ ЗМУ повідомили центр надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_9 о 17 год. 10 хв., ОСОБА_11 о 17 год. 00 хв., ОСОБА_10 о 16 год. 15 хв., що, на його думку, свідчить про те, що стороною обвинувачення було порушено вимоги ст.ст. 208, 213 КПК України щодо негайності повідомлення органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. В даному випадку слідчий ОСОБА_14 , яка 30.06.2015 року прибула в складі оперативно-слідчої групи на місце затримання обвинувачених, в першу чергу з 12 по 13 годину провела огляд місця події, - ділянки місцевості, де були затримані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Після чого, з 14-00 до 14-50 годину провела огляд квартири АДРЕСА_7 за участі потерпілої ОСОБА_8 і лише після цього підозрювані були доставлені до Хортицького РВ ЗМУ, де починаючи з 16 год. 15 хв. різні слідчі склали протоколи про затримання обвинувачених. З моменту затримання до моменту повідомлення захисників про затримання обвинувачених минуло щонайменше 5 годин. Всі ці обставини також залишилися без належної оцінки судом.
Також посилається апелянт і на те, що стороною обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002054 від 30 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якості доказів суду надано протокол огляду місця події з додатком у вигляді відеозапису від 30.06.2015 року, який складений з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., а саме ділянки місцевості біля кафе Старий Дніпро по пр. Радянському, 5 в м. Запоріжжя, в ході якого начебто у ОСОБА_9 було вилучено речі: ноутбук із зарядним пристроєм, зв`язка ключів, водійське посвідчення, рація, навушники, у ОСОБА_10 слюсарні знаряддя, розкладний ніж, запальничка та 40 копійок, у ОСОБА_11 гроші у сумі 21290 грн., шкарпетки, рукавички, бахіли, розкладний ніж, флакон парфумів, вироби із золота, рація, зв`язка ключів. Захисник вважає, що даний протокол не відповідає вимогам чинного законодавства в частині процесуального отримання доказу, дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих дій, а тому повинен бути визнаний судом недопустимим доказом, оскільки, огляд проведено в присутності понятих ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які, будучи допитаними в судовому засіданні, пояснили суду, що під час огляду вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. Факт вжиття алкоголю ОСОБА_19 і ОСОБА_20 був проігноровано працівниками міліції.
Крім того вказує, що свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що слідчим перед початком огляду не роз`яснювалися процесуальні права всупереч ч.4 ст. 237 КПК України, а під час огляду місця події вона близько трьох разів відлучалася від участі у слідчій дії і заходила до приміщення кафе, приблизно по 10 хвилин кожний раз, що при цьому відбувалося із затриманими вона не бачила. Таким чином, як зазначає адвокат, ОСОБА_20 під час огляду була відсутня близько 30 хвилин, а огляд провадився всього 1 годину, ці обставини у протоколі не зафіксовані. Також ОСОБА_20 пояснила суду, що не бачила моменту вилучення речей, які зазначені у протоколі огляду місця події, у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та що саме з цього приводу пояснювали обвинувачені, вона не чула, а свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що слідчий після складання протоколу огляду місця події не зачитував його учасникам слідчої дії, ОСОБА_19 ставив свій підпис в графах протоколу, не знаючи його повний зміст.
Звертає увагу апелянт і на те, що під час судового слідства нібито проводився не огляд місцевості, а особистий обшук ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 в присутності осіб жіночої статі, тобто різної статі, що є недопустимим та незаконним. А на відеозапису, який був досліджений у суді, чітко відображено, що відсутній фрагмент щодо роз`яснення прав учасникам слідчої дії, не зафіксовано, де, ким і за участю кого проводиться цей огляд, не зафіксований факт вилучення речей в обвинувачених, не зафіксований факт ознайомлення учасників процесу зі змістом даного протоколу, не надано право понятим робити свої зауваження стосовно порядку проведення слідчої дії.
Також захисник вказує, що протокол за результатами негласних слідчих дій було складено оперуповноваженим ВКР ЗМУ ГУМВС ОСОБА_21 , будучи вже в статусі свідка даного кримінального провадження. Цей співробітник міліції був допитаний в якості свідка 02.07.2015 року слідчим, а 20.07.2015 року ним складено протокол за результатами НСРД.
Крім того, апелянт вважає, що висунуте обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є незаконним, оскільки строк досудового слідства по кримінальному провадженню закінчився 30.09.2015 року. Обвинувальний акт складено та затверджено прокурором Хортицького району м.Запоріжжя ОСОБА_22 - 30.09.2015 року. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були ознайомлені з матеріалами кримінального провадження лише 01.10.2015 року, в цей же день їм було вручено обвинувальний акт, який вже було складено та затверджено минулого дня 30.09.2015 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення даної апеляційної скарги.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Виходячи з вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Так відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону, з тим, щоб кожний хто вчинив злочин був притягнутий до кримінальної відповідальності і жоден невинуватий не був покараний.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом. Змагальність кримінального процесу обумовлює особливу роль суду, який є об`єктивним та неупередженим у дослідженні доказів, та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, разом із тим, змагальність не виключає активності суду у дослідженні та перевірці наданих сторонами доказів у справі, яка дозволяє суду об`єктивно оцінювати викладені сторонами правові позиції, усувати сумніви, що виникли у ході судового розгляду, і відповідно, вирішувати кримінально-правовий конфлікт шляхом дотримання встановленої законом процедури постановлення законного, обгрунтованого і вмотивованого рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Висновки суду про винність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах.
Матеріалами справи з`ясовано, що судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку в цілому, у справі не допущено.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, журналів судового засідання та технічного запису судового розгляду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи, тому твердження в апеляційній скарзі захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.
З викладеними в апеляції захисника доводами про непричетність як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів погодитись не може. Ці заперечення проти обвинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.
Як свідчать наявні у кримінальному провадженні докази, у показаннях, даних під час судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю та зазначив, що він 29.06.2015 року зустрів ОСОБА_10 та у процесі розмови виявилося що і йому і ОСОБА_23 необхідно їхати на ОСОБА_24 і вони разом домовилися поїхати. 30.06.2015 року вони зустрілися і поїхали. До цього він домовився про зустріч з ОСОБА_25 . До цього, десь за 3-4 дні він гуляв по Хортицькому району і підшукував квартиру, де до замків дверей підходили б його відмички, ходив по під`їздам. Метою було скоєння крадіжки. 30.06.2015 року він зустрівся з ОСОБА_10 , разом приїхали на ОСОБА_24 . Про намір скоїти крадіжку, йому нічого не казав. З собою у нього були речі, які він ніс у сумці: дві рації, набір відмичок, викрутки. При цьому вони разом ходили по під`їздах житлового будинку по пр.. Радянському, ОСОБА_23 шукав закладку з травою. Потім в одному з під`їздів, ОСОБА_23 знайшов закладку, вони вийшли з будинку, до них підійшов ОСОБА_26 . Потім ОСОБА_23 запропонував ОСОБА_27 покурити і вони разом пішли у під`їзд, а він, в цей час, у відсутності ОСОБА_23 і ОСОБА_28 підготував відмички, подзвонив у домофон, йому двері ніхто не відчинив. В цей час вийшли ОСОБА_23 і ОСОБА_29 , їх він попросив зачекати, бо він піде до знайомого. Він зайшов в один з під`їздів, до вхідних дверей мав універсальний ключ, підійшов до дверей квартири, яку раніше собі вибрав, подзвонив, двері ніхто не відкрив і він відмичками відкрив один замок на перших вхідних дверях, другий замок зламав, на других дверях замок також зламав, зайшов у квартиру, звідки викрав майно: золоті вироби, ноутбук, гроші, носки, все склав у пакет та вийшов з квартири. Біля під`їзду на лавочці його чекали ОСОБА_23 і ОСОБА_29 , там він віддав ОСОБА_27 і ОСОБА_30 речі, бо треба було у сумку все скласти. Вони разом пройшли 15-20 метрів, коли їх було затримано працівниками поліції. Речі, які він викрав, вони самі діставали та показували, при цьому були пойняті, які періодично уходили, відео зйомка велась не постійно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що у червні 2015 року він шукав для придбання собі автомобіль і знайшов на сайті, власником якого виявився його знайомий ОСОБА_11 , з яким вони домовилися зустрітися на ОСОБА_24 . ОСОБА_31 живе в Осипенківському мікрорайоні м.Запоріжжя, а автомобіль його перебував на стоянці у Хортицькому районі міста. ОСОБА_31 детально пояснив йому де він буде його чекати, як дійти до будинку. Коли він наступного дня приїхав на ОСОБА_24 та знайшов будинок, побачив біля будинку ОСОБА_32 і ОСОБА_33 . До цього ОСОБА_23 він не знав, а з ОСОБА_31 працював на відвалах. Потім ОСОБА_31 познайомив його з ОСОБА_10 цей час ОСОБА_31 відходив від них, потім повернувся. ОСОБА_23 запропонував йому зайти у під`їзд житлового будинку покурити і вони разом пішли, а коли вийшли з під`їзду, ОСОБА_31 розмовляв по телефону. Через де якийсь час ОСОБА_31 пішов в останній під`їзд будинку, а він та ОСОБА_23 чекали його на лавочці. Він чекав, так як ОСОБА_31 повинен був показати йому документи на автомобіль. Вони сиділи на лавочці і чекали ОСОБА_32 , він вийшов з під`їзду і покликав їх, після чого вони направилися до ОСОБА_34 руках у ОСОБА_32 був пакет синього кольору та на ньому сумка через плече. Коли йшли усі разом, ОСОБА_31 попросив його потримати пакет, який він взяв, а ОСОБА_30 ОСОБА_31 передавав зі своєї сумки речі. При цьому він йшов попереду всіх та всі направлялися в сторону кафе. Коли йшли по дорозі, їх затримали працівники поліції. При затриманні йому не роз`яснили права, пойняті перебували з ними не весь час, але жодної скарги щодо дій працівників поліції він не подавав. Коли їх затримали, в руках у нього був пакет з ноутбуком, рації у нього не було, можливо така і знаходилася в пакеті, але йому про це невідомо. Коли працівники поліції вилучали у них речі, проводилася відео зйомка. Вину у скоєнні інкриміновано йому злочину не визнає, бо злочин він не скоював.
Обвинувачений ОСОБА_10 також свою вину у скоєному не визнав та зазначив, що у червні 2015 року, ввечері, він зустрівся з ОСОБА_11 і вони домовилися, що наступного дня разом поїдуть на ОСОБА_24 , він збирався в «Нову лінію». В цей час до них підійшов його знайомий на ім`я ОСОБА_35 , який запропонував придбати у нього марихуану, він погодився і вони домовилися, що той марихуану покладе у будинку, номер якого не пам`ятає, а під`їзд не назвав, сказав в який зможе зайти, між 3 і 4 поверхами. Він дав ОСОБА_36 100 грн. і наступного для, вранці, він зустрівся з ОСОБА_11 і разом з ним поїхали на ОСОБА_24 , вийшли на зупинці і пішли в сторону будинку, куди він зрозумів з розмови. Коли підійшли до будинку, він повідомив ОСОБА_32 що йому необхідно піти шукати закладку і пішов разом з ОСОБА_31 її шукати, потім шукав сам, потім знову з ОСОБА_37 . Закладку він знайшов у третьому під`їзді сам, коли вийшов на вулицю, там стояв лише ОСОБА_29 , десь через хвилину з під`їзду вийшов ОСОБА_37 . Він та ОСОБА_31 підійшли до ОСОБА_28 і вони розмовляли про автомобіль, який ОСОБА_31 хотів продати. Потім ОСОБА_31 сказав, що йому треба зайти до знайомого, він пішов, а він з ОСОБА_29 залишилися його чекати. Потім він разом з ОСОБА_29 зайшли у під`їзд і там курили марихуану, вийшли з під`їзду та сіли на лавочці і десь, приблизно через 10-15 хвилин, з під`їзду вийшов ОСОБА_31 , в руках у нього був пакет. Він та ОСОБА_23 пішли назустріч ОСОБА_38 , коли підійшли до ОСОБА_32 , той передав йому пакет, бо йому незручно було його нести, а потім став діставати зі своєї сумки речі: 2 викрутки, розвідний трубний ключ, цвяходер, довжиною десь 30 см, які передав йому і щось шукав у своїй сумці. Коли вони йшли, приблизно через 20 хвилин, їх затримали працівники поліції. Вину не визнає, бо участі у крадіжці він не приймав, він лише заходив в під`їзд з ОСОБА_31 , у якого був ключ від вхідних дверей, але не до всіх дверей він підходив. При затриманні він пояснював, що речі йому передав ОСОБА_39 приводу неправомірних дій працівників поліції під час їх затримання, зі скаргами нікуди не звертався.
Разом з цим, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд цілком законно дійшов висновку, з яким повністю погоджується й колегія суддів, що вина останніх в повному обсязі знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, а саме показаннями свідків, експерта, оприлюдненими і дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у наданих під час судового засідання поясненнях учасників судового провадження перевіркою наданих матеріалів не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація дій останніх за ознаками ч.3 ст. 185 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення та дав їм правильну юридичну оцінку.
Визнаючи ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 винними у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що 30.06.2015 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, вона уїхала на роботу. Коли була на роботі, їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що з її квартири АДРЕСА_7 , скоєно крадіжку. Коли приїхала, виявила що замки вхідних дверей в її квартиру були пошкоджені, а з квартири скоєно крадіжку золотих виробів, біжутерії, ноутбука, грошових коштів та шкарпеток. Було проведено огляд квартири, присутній був адвокат ОСОБА_40 , двоє понятих, слідчий. На теперішній час їй всі викрадені речі повернуто. При проведенні відтворення обстановки та обставин події, був присутній ОСОБА_31 , який детально пояснював, як скоював крадіжку, при цьому вірно зазначив місця, де лежали викрадені речі.
Зазначені покази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , допитаного у судовому засіданні про те, що він є оперуповноваженим карного розшуку та у червні 2015 року він, ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 проводили заходи, за яких виявили, як ОСОБА_23 і ОСОБА_31 ходили по під`їздам житлового будинку АДРЕСА_5 , заходили в під`їзди, знаходилися там кілька хвилин і виходили. Потім, біля під`їзду зустрілися з ОСОБА_29 , після чого утрьох пішли в третій під`їзд будинку, вийшли, потім ОСОБА_23 і ОСОБА_29 пішли в останній під`їзд, пробули там хвилин 30. В цей час ОСОБА_31 був біля під`їзду та нервово поводився, ходив і озирався по сторонам. Він був від вказаних осіб на відстані, приблизно 100 метрів, також недалеко були і інші оперативні працівники. Потім ОСОБА_31 зайшов у під`їзд будинку, а ОСОБА_23 і ОСОБА_29 залишилися біля під`їзду, його не було хвилин 30, а коли ОСОБА_31 вийшов з під`їзду, в руках у нього був поліетиленовий пакет, розміру стандартного ноутбука, потім цей пакет передав ОСОБА_27 і вони втрьох пішли за будинок, де і були зупинені оперативними працівниками. Після чого їх розвели в різні сторони, потім усі призналися, що скоїли крадіжку майна з квартири. Усіх оглядали візуально, він також бачив як вилучили у ОСОБА_28 радіостанцію з навушниками, пакет з ноутбуком; у ОСОБА_32 гроші, десь 10-20 тисяч, ювелірні вироби, парфуми, шкарпетки; у ОСОБА_44 фомку, викрутки, розвідний ключ, само різи. Вони проводили негласні слідчі дії, а вилучала викрадене майно слідчо-оперативна група. При цьому, з трьох осіб, які були затримані, нікого та нікуди, ніхто не увозив.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні пояснив, що він є оперуповноваженим карного розшуку і в районі будинку по пр.. Радянському в м.Запоріжжі, він та інші оперативні працівники, проводили негласні слідчі дії. При цьому ними було зупинено в районі кафе трьох чоловіків, які до цього неодноразово заходили у під`їзди житлового будинку та виходили звідки, про що було повідомлено оперативними працівниками, але він особисто цього не бачив. При затриманні, у ОСОБА_32 була на плечах сумка, що у кого конкретно вилучали, не пам`ятає. Він бачив, як оглядали речі, які були вилучені з пакету, був ноутбук, інше не пам`ятає.
Узгоджуються з іншими показами й свідчення ОСОБА_19 про те, що у червні 2015 року він, приблизно о 10-11 годині знаходився в кафе «Старий Дніпро» по пр.. Інженера Преображенського ( пр..Радянський) у м.Запоріжжі, випив 100 гр. горілки та трохи пива, був там приблизно одну годину. П`яним він не був. Бачив, як біля кафе двоє чоловіків у цивільному, затримали чоловіка, поклали його на землю, потім, на відстані 7- 10 метрів затримали ще одного чоловіка. Він подумав, що це бійка та хотів втрутитися, але йому сказали, що це затримання і він продовжив сидіти в кафе. Через деякий час до нього та ОСОБА_45 у кафе підійшли працівники поліції, на столі стояло пиво, їх запросили до автомобіля, там було двоє оперативників та ОСОБА_46 і ОСОБА_47 (на яких вказав у залі судового засідання). На капоті автомобіля був пакет, туди викладали речі затримані, звідки взяли їх, нічого не казали, поряд були оперативні працівники. Він від місця огляду нікуди не відходив, було складено протокол, який він підписав та який їм зачитували, також були до цього роз`яснені права. Як проходило затримання чоловіків, він не бачив.
Не суперечать даним показам і пояснення свідка ОСОБА_20 , яка у судовому засіданні пояснила, що влітку 2015 року вона із знайомим ОСОБА_19 гуляли та зайшли у кафе, сиділи, коли побачили на вулиці нездоровий рух, а саме затримали чоловіків. Через деякий час до них у кафе підійшли і попросили бути понятими, вони погодилися. Коли вони підійшли до місця, побачила, що стояли троє чоловіків, працівники поліції на підлогу розкладали їх речі, серед яких були: ноутбук, золоті вироби, інструменти, пласкогубці. Інструменти заховані були у ОСОБА_23 , у кого були золоті вироби, не пам`ятає, ноутбук був у пакеті. Бачила золоті вироби, які були вже розкладені на пакеті, при цьому велася відеозйомка. В цей час вона відволікалася хвилин на 5, а ОСОБА_48 весь час знаходився там. Після вказаних подій пройшло багато часу, тому вона все та детально не пам`ятає. Вони не були у стані алкогольного сп`яніння, пам`ятає що ОСОБА_48 до цього випив пиво. Вони, як поняті, підписали протокол, який було складено, також їм роз`яснювали їх права.
Покази допитаного судом свідка ОСОБА_49 також підтверджують вищевикладене в частині того, що вона у 2015 році працювала слідчим Хортицького ВП. По телефону на № 102 надійшов виклик, що затримано ОСОБА_26 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 і вона у складі оперативно- слідчої групи виїхала на пр.. Радянський у м.Запоріжжі. При проведенні огляду, ОСОБА_23 з сумки барсетки дістав інструменти, відмички, викрутки та усе викладав на землю, ОСОБА_26 рацію, що знаходилася у кишені брюк, зв`язку ключів від домофону, ОСОБА_46 - гроші, духи, золоті вироби. При цьому усі самі діставали майно. Потім з її участю було проведено огляд місця події, велася відео зйомка, понятим було роз`яснено їх права, на місце складено протокол, який вона зачитала вголос, поняті його підписали.
Пояснення вказаних учасників кримінального провадження, надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними, і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, а суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачених у зазначеному кримінальному правопорушенні, істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочинів у поясненнях цих свідків не вбачається, а деякі розбіжності в зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз, процесуальні документи за результатами проведених під час досудового розслідування слідчих дій та інші письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченими та їх захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції.
Не виявлено апеляційним судом й порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Вищезазначений висновок суду підтверджується і дослідженими в судовому засіданні документами, у тому числі:
- протоколом огляду місця події від 30.06.2015 року, додатком до протоколу огляду місця події та фототаблицею до протоколу ( а.с.61- 68, т.4);
- протоколом огляду місця події від 30.06.2015 року, додатком до протоколу огляду місця події та фототаблицею до протоколу ( а.с.69- 79, т.4);
- висновками експертів № 289 від 15.07.2015 року ( а.с. 81-83, 85-87 т.4) згідно яких фрагменти циліндрованого механізму замків, вилучених по факту крадіжки з квартири ОСОБА_8 - знаходяться в несправному стані;
- висновками експерта № 290 від 29.07.2015 року, № 322 від 15.09.2015 року, згідно яких циліндровий механізм замків, вилучених в ході огляду місця події 30.06.2015 року по АДРЕСА_8 , знаходиться в несправному стані, був відкритий предметом, робоча частина якого перевищує розмір ключів та можна зробити висновок, що всі перелічені інструменти, представлені на дослідження могли заподіяти пошкодження механізмам замків ( а.с.90-93, 96- 98, т.4);
- висновком експерта № 1645 від 31.08.2015 року, згідно якого ринкова вартість ноутбука, станом на 30.06.2015 року може складати 3900 грн. та ілюстративною таблицею до нього ( а.с. 101-105, т.4);
- копією гарантійного талону на ноутбук ( а.с. 113-115, т.4);
- копіями бірок на золоті вироби, фото потерпілої, на якому вона зображена у виробах із золота ( а.с.116-119, т.4);
- протоколом огляду грошових коштів та фото таблицею до нього ( а.с. 120- 148);
- висновком експерта № 364 від 17.09.2015 року ( а.с. 152- 154);
- протоколом огляду предмету від 21.09.2015 року та фототаблицею до нього ( а.с. 161- 166);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2015 року за участю ОСОБА_11 та диском з відеозаписами слідчого експерименту ( а.с. 169- 174, 176);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року, яким було встановлено що рації, які вилучені 30.06.2015 року налаштовані на одну хвилю та приймають голосові повідомлення одна від одної та диском з відеозаписами слідчого експерименту ( а.с. 182- 184);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року, при проведенні якого використовувалися речі, які були вилучені 30.06.2015 року при огляді місця події та диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю статиста ( а.с. 185- 187);
- диском з відеозаписом огляду місця події 30.06.2015 року- ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_5 ( а.с. 189, т.4);
- диском з інформацією про з`єднання абонентів мобільного зв`язку ( .с. 191, т.4);
- протоколом про результати розгляду спостереження за особою від 20.07.2015 року, з якого вбачається, що за ОСОБА_11 проводилось спостереження 30.06.2015 року з 07-00 години до 12-00 години, в якому детально розписано про послідовність дій ОСОБА_11 у цей період, а також ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , який є розсекреченим та наданим суду в оригіналі ( а.с. 179-180, т.4).
Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по справі, виклав їх зміст у вироку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
Доводи ж апелянта про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені, є необгрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному правопорушенні відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин, та кваліфікація дій останніх ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків, потерпілої та даними досліджених в судовому засіданні документів.
Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, є неспроможними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Зазначені докази винуватості як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України. До того ж, колегія суддів критично оцінює позицію обвинувачених та їх захисту стосовно необгрунтованості засудження за вищевказані злочинні дії, розглядаючи це як спосіб захисту останніх, та приходить до висновку, що покази обвинувачених, надані ними під час судового розгляду, є неправдивими, не відповідають всебічно вивченим і проаналізованим доказам та зводяться до незгоди з оцінкою, яку надав їм суд першої інстанції, а поведінку ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційний суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній несприятливій для них судово-слідчій ситуації з метою уникнути покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Проявів же упередження щодо останніх як з боку слідчих органів, так і з боку суду першої інстанції вивченням матеріалів провадження не виявлено.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції цілком обгрунтовано визнав винними ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло.
На підтвердження такої своєї позиції суд першої інстанції навів досить обґрунтовані і вмотивовані, на думку колегії суддів, висновки, які в повному обсязі спростовують вищезазначену лінію, побудовану обвинуваченими для уникнення покарання за скоєне кримінальне правопорушення.
Так, судом першої інстанції встановлено, що всі обвинувачені 30.06.2015 року під час скоєння крадіжки перебували в одному місці, то усі разом, то удвох, то сам ОСОБА_11 , заходили у різні під`їзди житлового будинку АДРЕСА_5 , а ОСОБА_11 за кілька днів до подій, а саме 30.06.2015 року, виявив квартиру, до замків вхідних дверей якої підходили його відмички, та з якої 30.06.2015 року було скоєно крадіжку.
В даному випадку суд дійшов вірного висновку, що про наявність єдиного умислу у ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на скоєння крадіжки майна ОСОБА_8 із вказаної квартири, свідчить не лише одночасне перебування обвинувачених за вказаною адресою в один день і в один час, а й наявність у них рацій зв`язку, які були налаштовані на одну хвилю та приймали голосові повідомлення одна від одної, що підтверджено протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року та диском з відеозаписами слідчого експерименту; вилучення з сумки ОСОБА_11 майна потерпілої, у ОСОБА_9 рації з навушниками, частини викраденого у потерпілої майна у ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ; а також показаннями свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які, будучи допитаними у судовому засіданні, пояснили, яке у кого з обвинувачених перебувало майно, що було викрадено в результаті скоєння крадіжки: ноутбук, золоті вироби, духи, грошові кошти, шкарпетки; а також наявність у обвинувачених інструментів для скоєння крадіжки, таких як набір відмичок, пласкогубці, універсальний ключ від замка на дверях у під`їзд, викрутки.
Також наявність єдиного умислу у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на скоєння крадіжки, як слушно зазначив суд першої інстанції, підтверджується протоколом про результати розгляду спостереження за особою від 20.07.2015 року, який є розсекреченим та наданим суду в оригіналі, з якого вбачається, що за ОСОБА_11 проводилось спостереження 30.06.2015 року з 07-00 години до 12-00 години, в якому детально розписано про послідовність дій ОСОБА_11 у цей період, а також ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ( а.с. 179-180, т.4).
Отже, посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність в обвинувачених попередньої змови на вчинення крадіжки не можна вважати слушними, оскільки вони суперечать обставинам кримінального провадження, які були досліджені судом першої інстанції належним чином, до того ж попередня змова останніх в даному випадку цілком підтверджується узгодженістю їх спільних дій. Колегія суддів, як і суд першої інстанції надає цим посиланням критичну оцінку, та приходить до висновку, що покази останніх в цій частині спрямовані на штучну зміну обставин події з метою уникнення відповідальності, а досліджені у судовому засіданні обставини дійсно свідчать про те, що дії обвинувачених були узгодженими і направленими на вчинення крадіжки з метою заволодіння майном потерпілої.
Також висновки суду повністю спростовують і посилання в апеляційній скарзі на неналежність речового доказу - протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_10 з огляду на його, нібито, фальсифікацію слідчим Хортицького РВ ЗМУ ОСОБА_14 , яка проводила досудове розслідування, оскільки дійсно цей протокол допиту судом не досліджувався, а оцінку доказам щодо винуватості чи відсутності вини обвинувачених, відповідно до ст.. 23 КПК України, суд здійснює на основі дослідження доказів безпосередньо у суді, в тому числі і усних показань учасників кримінального провадження, наданих лише у судовому засіданні.
Докази, які були дослідженні судом першої інстанції під час судового розгляду повністю спростовують і посилання в апеляційній скарзі захисника на порушення прав обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 під час їх затримання та складання протоколу про затримання, оскільки, як обгрунтовано зазначив суд, протоколи затримання обвинувачених складені у відповідності до вимог КПК України, в них зазначено як час складання протоколу, так і час фактичного затримання обвинувачених. З жодною скаргою щодо незаконного затримання ані самі обвинувачені, ані захисник ОСОБА_7 до суду чи до органів прокуратури не зверталися, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні дані, а тому і посилання на це з боку апелянта є безпідставним.
Спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0002054 від 30.06.2015 року і доводи захисника ОСОБА_7 про порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування, оскільки ОСОБА_9 відмовився від захисника ОСОБА_52 30.06.2015 року з 18 год. 35 хв. до 18 год. 45 хв., а 01.07.2015 року йому було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, крім того права та обов`язки були роз`яснені ОСОБА_9 22.09.2015 року, а ОСОБА_10 відмовився від захисника ОСОБА_53 01.07.2015 року з 10 год. 50 хв. до 11-00 год., та 01.07.2015 року йому було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, крім того права та обов`язки були роз`яснені ОСОБА_10 22.09.2015 року. А з протоколів затримання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 30.06.2015 року убачається, що останнім було роз`яснено право на першу вимогу мати захисника, як залученого самостійно так і за рахунок держави, на участь захисника у проведенні слідчих та процесуальних дій, допиті.
Як було встановлено апеляційним переглядом, були предметом розгляду судом першої інстанції і доводи захисника про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події та відеозапису, долученого до вказаного протоколу від 30.06.2015 року, оскільки огляд проведено у присутності понятих ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. На думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком обгрунтовано визнав ці посилання безпідставними, оскільки вони не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а натомість спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які приймали участь в якості понятих під час досудового розслідування, допитаних судом під присягою.
Так, свідок ОСОБА_19 пояснив, що у червні 2015 року він, приблизно о 10-11 годині знаходився в кафе «Старий Дніпро» по пр. Інженера Преображенського ( пр..Радянський) у м.Запоріжжі, випив 100 гр. горілки та трохи пива, був там приблизно одну годину. П`яним він не був. Бачив, як біля кафе двоє чоловіків у цивільному, затримали чоловіка, поклали його на землю, потім, на відстані 7- 10 метрів затримали ще одного чоловіка. Він подумав, що це бійка та хотів втрутитися, але йому сказали, що це затримання і він продовжив сидіти в кафе. Через деякий час до нього та ОСОБА_45 у кафе підійшли працівники поліції, на столі стояло пиво, їх запросили їх у якості понятих до участі у слідчій дії.
Свідок ОСОБА_20 показала, що влітку 2015 року вона із знайомим ОСОБА_19 гуляли та зайшли у кафе, сиділи, коли побачили на вулиці нездоровий рух, а саме затримали чоловіків. Через деякий час до них у кафе підійшли і попросили бути понятими, вони погодилися. Вони не були у стані алкогольного сп`яніння, пам`ятає що ОСОБА_48 до цього випив пиво, а тому доводи захисника у цій частині є безпідставними, надуманими та не підтвердженими жодними доказами, оскільки суду не надано доказів перебування понятих у стані алкогольного сп`яніння чи будь-якому іншому стані, який був би перепоною для участі у слідчих діях у якості понятих.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події з огляду на те, що понятим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не було роз`яснено їх права, не було зачитано протокол до його підпису, понята ОСОБА_54 неодноразово відлучалася під час проведення огляду місця події, а відеозапис даної слідчої дії декілька разів призупинявся. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ці факти перевірялися судом першої інстанції та визнані необґрунтованими, з чим цілком погоджується й колегія суддів, оскільки спростовуються як власними показаннями даних свідків у судовому засіданні, які пояснили, що їм було роз`яснено їх права, зачитано протокол, який потім ними був підписаний, так і письмовими доказами у справі, а факт тимчасової відсутності одного з понятих при проведенні огляду місця події у присутності іншого понятого, який нікуди не відлучався та весь час був присутній, не є підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом, на що є посилання у поданій скарзі. Тож, у даному випадку суд обґрунтовано визнав допустимими докази, отримані в результаті цієї слідчої дії, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню й доводи апелянта з приводу зазначених обставин.
Що стосується інших порушень кримінального процесуального законодавства, на які вказує захисник, допущених органами досудового розслідування, то хоча в даному випадку ці доводи і є слушними та заслуговують на увагу, зазначені порушення, на думку судової колегії, не є істотними у розумінні ст. 412 КПК України, які перешкодили або могли перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, у цілому не спростовують правильності висновків суду про доведеність винуватості як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину та не можуть бути прийняті колегією суддів в якості підстави для скасування вірного по суті рішення в цілому.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в цьому кримінальному провадженні органами досудового розслідування здобуті беззаперечні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло, а суд першої інстанції, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про кваліфікацію дій останніх за ч. 3 ст. 185 КК України. За таких обставин вважати, що і ОСОБА_10 , і ОСОБА_9 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
При вирішенні питання щодо виду та розміру покарання, яке належить обрати ОСОБА_10 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно керуючись положеннями ст. ст. 50, 65, 66-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого та ставлення самого обвинуваченого до скоєного, взяв до уваги відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку в наркодиспансері чи психоневрологічному диспансері не перебуває, майно, викрадене з квартири, вилучено та повернуто потерпілій, яка дані обставини підтвердила у судовому засіданні, а також думку потерпілої та прокурора про призначення покарання обвинуваченому.
На цих підставах суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, строком на 3 роки зі звільненням від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, яке, на думку судової колегії, узгоджується з вимогами ст. ст. 50,65 КК України, є цілком справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції також, на думку апеляційного суду, правильно керувався положеннями ст. ст. 50, 65, 66-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого та ставлення самого обвинуваченого до скоєного, взяв до уваги відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є працездатним, який ніде не працює, має сім`ю, на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку в наркодиспансері чи психоневрологічному диспансері не перебуває, майно, викрадене з квартири, вилучено та повернуто потерпілій, яка дані обставини підтвердила у судовому засіданні, а також думку потерпілої та прокурора про призначення покарання обвинуваченому.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, строком на 3 роки зі звільненням від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, яке, на думку судової колегії, узгоджується з вимогами ст. ст. 50,65 КК України, є цілком справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а подана на нього апеляційна скарга в даному кримінальному провадженні такою, що не підлягає задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3