ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1381/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0004150 від 13.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0004150 від 13.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 (шістдесят) днів до 23 серпня 2020 року включно та визначено заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 105 100 (сто п`ять тисяч сто) грн, при внесенні якої, ОСОБА_8 вирішено з-під варти звільнити і покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я ( у разі наявності).
Не погодившись із ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2020 року та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на необгрунтованість зазначених в клопотанні ризиків, які вважає припущенням слідчого. Підозрюваний не має наміру переховуватись від слідства чи суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих чи іншого підозрюваного, оскілки він раніше не судимий, свою провину визнав повністю та щиро розкаявся, допомагає органам досудового розслідування, а інший підозрюваний вже надав свої показання слідству. Перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення також не має сенсу з тих же підстав. Слідчий суддя не надала оцінку тому факту, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме постійне місце проживання та дружину. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя повинен був застосувати більш м`який запобіжний захід, враховуючи, що прокурором не було доведено достатності підстав ля обрання підозрюваному одного з найсуворіших запобіжних заходів. Також вважає заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб занадто суворим запобіжним заходом, оскільки її розмір перевищує максимальний розмір застави за скоєння тяжких злочинів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, враховуючи, що вона підтверджена зібраними під час досудового розслідування відомостями, які маються в матеріалах справи і вважав встановленими ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Рішення слідчого судді цілком узгоджується з вимогами, передбаченими п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб. Враховуючий фактичні обставини справи та його соціальні зв`язки, а саме наявність постійного місця проживання у м. Харкові та відсутність місця реєстрації, дані про його особу, відсутність постійного місця роботи та дружини, а також відсутність судимостей в минулому, а дії, за вчинення яких ОСОБА_8 повідомлено про підозру носять характер тяжкого кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення, що має широке розповсюдження, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вказаних в клопотанні слідчого ризиків. З огляду на можливе покарання за вчинений підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування від органів досудового розслідування або суду. З огляду на те, що підозрюваний останнім часом не мав стабільного заробітку не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, адже злочин ним вчинений у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення, що має широке розповсюдження, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінується підозрюваному, а саме того, що вони вчиненні в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення, що має широке розповсюдження, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість підозрюваним вчинити інший злочин, враховуючи відсутність у нього постійного заробітку.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Твердження в апеляційній скарзі адвоката щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання і дружини, як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання своєї провини підозрюваним та його співпрацювання зі слідством при наявності встановлених ризиків не є підставою для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки в даному випадку запобігти вказаним ризикам може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи, адвокат стосовно занадто великого розміру застави не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків (ч. 4 ст. 183 КПК). Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Розмір застави суддею визначений з розрахунку 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 171 КПК України, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді