Провадження № 1-кс/201/3788/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Слідчий Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про здійснення процесуальних і слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001104 від 28.05.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшли матеріали скарги ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про здійснення процесуальних і слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001104 від 28.05.2020 року, ознайомившись з якими, вважаю за необхідне заявити самовідвід, при цьому, виходжу з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
В даному випадку слід врахувати, що заявник просить скасувати постанову про відмову в задоволенні клопотання від 18.08.2020 року начальника слідчого сектора дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, просить слідчого суддю зобов`язати допитати свідків, здійснити тимчасовий доступу до справи №201/12066/19 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, про вилучення поштових відправлень, допитати суддю Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 та інших працівників цього ж суду.
З метою збереження об`єктивності та неупередженості під час розгляду даної скарги вважаю за необхідне, з огляду на вимоги ст.ст. 75, 80 КПК України, заявити в даній справі самовідвід, оскільки у разі розгляду даної скарги та прийняття будь-якого рішення по її суті, у зацікавлених осіб можуть виникнути підозри щодо моєї упередженості при прийнятті такого рішення через наявність робочих стосунків з суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , а також з іншими працівниками суду, з яким я працюю в одному колективі.
При прийняті мною рішення про самовідвід, я, як слідчий суддя, дотримуюсь рекомендацій Висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 лютого 2001 року в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Крім того, мною враховані положення ст. 3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі « Мироненко і Мартиненко проти України»).
Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії».
Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства».

Крім того, п. 2.5. «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р., передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Тому, з метою запобігання можливим висновкам про те, що я, якимось чином, прямо чи побічно, зацікавлена у результатах розгляду справи, з метою усунення обставин, які можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, керуючись ст. 75 КПК України, вважаю за необхідне заявити самовідві.

Керуючись ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, ст.ст. 75, 80-81, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід від участі у розгляді скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про здійснення процесуальних і слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001104 від 28.05.2020 року.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про здійснення процесуальних і слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001104 від 28.05.2020 року передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1