Справа 359/4879/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3458/2020 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2020 року -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 26 жовтня 2020 року включно.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не припинили свого існування. Окрім цього, судом було враховано відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_7 , зокрема відсутність офіційного працевлаштування та постійного місця проживання, а також його сімейний стан. Судом було враховано також і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні та відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які би давали підстави для застосування до останнього іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворий і невиправданий з огляду на його особу та обставини вчинення злочинів, які останньому поставлені у вину. На переконання захисника, судом першої інстанції було формально зазначено про існування ризиків, які стороною обвинувачення у ході розгляду клопотання не були доведені. Зокрема, апелянт звернув увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, від органу досудового розслідування не переховувався, має статус учасника бойових дій, щиро кається у вчиненому та має на меті всіляко сприяти досудовому розслідуванню. Окрім цього, захисник вказав на необґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.127, ч.2 ст.152 та ч.1 ст.263 КК України. Просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленим про місце та час апеляційного розгляду у судове засідання не з`явився, повідомлення про поважність причин неприбуття до початку апеляційного розгляду не подав, у зв`язку із чим суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у його відсутність.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін; вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як вбачається із апеляційної скарги захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 28.08.2020 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 26.10.2020 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2020 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на теперішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.
Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника ОСОБА_8 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.
Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.
Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 26 жовтня 2020 року залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4