Єд. унік. № 243/5078/20
Провадження № 1-кп/243/705/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 7 Слов`янського міськрайонного суду кримінальне провадження внесеного до ЄРДР №0000577 від 17.03.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

На адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання від 17.12.2020 року в порядку ст.ст. 201, 331 КПК України про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Із змісту поданого до суду клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 вбачається, що захисник ОСОБА_7 просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки підстави для такої міри запобіжного заходу відсутні, висунуте проти ОСОБА_6 обвинувачення не ґрунтується на належних та допустимих доказах, жодних доказів вини ОСОБА_6 за шість місяців судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано.

Також просить визнати недопустими докази, які вказані в клопотанні, а саме всі речові докази та електронні докази, документи матеріалів кримінального провадження, що не були відкриті стороною обвинувачення стороні захисту та які не зазначені в протоколі від 05.06.2020 року, а також з якими не був ознайомлений слідчим та прокурором обвинувачений ОСОБА_6 відповідно скарги від 09.06.2020 року та до протоколу ознайомлення з речовими доказами від 09.06.2020 року. Просить визнати недопустимими докази, а саме пояснення неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також покази потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як отримані з порушенням права ОСОБА_6 на перехресний допит. Просить визнати недопустимими докази отримані в результаті огляду місця події 17.03.2020 року.

Пояснення, протоколи допиту, протоколи слідчих експериментів потерпілих не містять відомостей про факти, покладені провину ОСОБА_6 .

Також вказав, що стороною обвинувачення не були відкриті обвинуваченому ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження зі складанням належним чином відповідного протоколу.

Покази потерпілих про демонстрацію порнографічих фільмів потребують критичної оцінки, оскільки потерпілі не вказують ознаки, за якими вони визначили згадані ними фільми як порнографічні, для такого визначення необхідна кваліфікація спеціаліста.

Просить допитати свідків відповідно до переліку свідків, наданого до клопотання про скасування запобіжного заходу, в тому числі прокурора, слідчого, потерпілих по вказаному кримінальному провадженню, стосовно обставин скоєння злочину.

В судовому засідання захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання, просили задовольнити.

Прокурор, потерпілий, та його представник просили відмовити в задоволенні клопотань.

Проаналізувавши клопотання захисника, додані до нього матеріали та зміст ухвали суду 13.11.2020 року за якою запобіжний захід відносно ОСОБА_6 було продовжено, суд із урахуванням думки присутніх учасників судового засідання прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Ст.6 Конституції України закріплює положення, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Крім того, положення ст.19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.

Главою 28 (& 3) КПК України передбачена процедура судового розгляду кримінального провадження. По даному кримінальному провадженню щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст.156 КК України у відповідності до ст.ст. 317-349 КПК України розпочатий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт та визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження (докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту в другу.

Щодо допиту свідків, перелік яких наданий до клопотання про зміну запобіжного заходу та дослідженню наданих захистом матеріалів при розгляді вказаного клопотання, суд зазначає наступне. З огляду на вимоги КПК України стосовно процедури судового розгляду, встановлений порядок розгляду даного кримінального провадження та зазначення відомостей які свідки можуть надати, та обґрунтуванням захистом значення цих відомостей для вирішення питання вказаного в клопотанні суд не вбачає законних підстав для допиту свідків та дослідженню наданих захисником матеріалів при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Запобіжні заходи є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, вони мають застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Згідно ч.1 ст. 201 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Статтею 331 КПК України (Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді), передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу, продовження строку дії такого запобіжного заходу, скасування, зміна запобіжного заходу, буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

Так суд вказує, що за даним кримінальним провадженням у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 стала зазначена прокурором в судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до скоєння ним тяжких злочинів та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений у випадку зміни запобіжного заходу може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Ухвала суду в цій частині містить всебічний та детальний опис доводів прокурора та обґрунтування вказаних ним ризиків.

Доводи та обґрунтування захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 викладені в його клопотанні, як в контексті пред`явленого обсягу обвинувачення, а також характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так і наявності суспільного інтересу у даному кримінальному провадженню - не перевищують саме загально суспільного інтересу у даній кримінальній справі, який по - перше з урахуванням обставин злочину, його тривалості та тяжкості є наявним в даній справі та виправдовує, як виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями, а по друге полягає у повному, всебічному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на теперішній час не відпали та продовжують існувати.

Суд зазначає, що під час винесення Ухвали від 13.11.2020 року судом були враховані всі встановлені під час судового розгляду кримінального провадження відомості про сукупність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , було встановлено, що висновки викладені в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Суд зазначає, що ризиками про які було зазначено прокурором у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у будь якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

Судом враховується наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинуваченому інкримінується тяжкий злочин, він має можливість безперешкодно виїхати з території України, а також виїхати на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської областей, крім того, знаходячись на волі, зможе вплинути на потерпілих, свідків, також не виключений ризик, що він зможе зникнути та ухилитися від судового розгляду в умовах більш м`якої міри запобіжного заходу.

Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 , не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає що за таких підстав клопотання захисника не є обґрунтованим і відповідно в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

При цьому дія застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

За положеннями ч. 3ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави у розмірі 65 910,00 гривень, суд взяв до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначений розмір заставив встановлений судом в Ухвалі від 13.11.2020 року є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали та докази, оцінивши у сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором, доведені нею та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що будь-яких обґрунтованих та об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що захід забезпечення кримінального провадження застосований відносно ОСОБА_6 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі розгляду кримінального провадження не встановлено та обвинуваченим і його захисником не доведено на теперішній час, у зв`язку з чим, суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою. А відтак, суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.91, 177, 182, 183, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на інше не пов`язане з триманням під вартою - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду, через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після її проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1