Єдиний унікальний номер справи 185/5102/20
Провадження № 1-кп/185/575/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

суддів - ОСОБА_1 ,

- ОСОБА_2 ,

за участю секретаря - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000937 від 05 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також, що наявні ризики того, що під тиском кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, зазначені прокурором, не обґрунтовані. Зокрема, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є пенсіонером, не вчиняв інших злочинів. Також захисники зазначили про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши думку сторін, дослідивши наявні матеріали провадження, а також розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, суд виходить з наступного.

Дане кримінальне провадження розглядає колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_8 , суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Пунктом 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Головуючий суддя ОСОБА_8 відсутній у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, у зв`язку з чим питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , відповідно до вимог абз. 5 п. 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України, підлягає вирішенню іншими суддями зі складу колегії суддів, оскільки вказане кримінальне провадження розглядається колегіально.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Як встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Таким чином, під загрозою застосування тяжкого покарання, у разі визнання останього винним судом, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

Водночас суд бере до уваги репутацію обвинуваченого, який є пенсіонером, має постійне місце проживання та реєстрації, отримує пенсію, що свідчить про відсутність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний/обвинувачений може ухилитись від слідства. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Суд вважає достатньо обґрунтованим ризик можливого впливу на свідків та потерпілу, адже станом на 23.11.2020 року свідки та потерпіла у даному кримінальному провадженні не допитані, свою позицію з приводу надання чи відмови від дачі показів не висловлювали, і, в той же час, мають тісні родинні зв`язки з обвинуваченим.

Розглядаючи дане клопотання, суд зважає на те, що зазначені прокурором ризики про можливість переховування від суду; впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні підтверджені.

Суд приходить до висновку, що ризик можливості ухилення від суду та впливу на потерпілу і свідків разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Доводи захисту про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, бо більш м`які запобіжні заходи на даній стадії судового провадження не попередять встановлені ризики.

Тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, абз.5 п.20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 21 січня 2021 року.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2