ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1800/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2020 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на постанову слідчого від 01.06.2020 про закриття кримінального провадженні № 0004507, внесеного до ЄРДР 19.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

встановила:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2020 скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 01.06.2020 залишено без задоволенні.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2020 про відмову у задоволенні скарги в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 01.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004507 від 19.07.2017; постановити нову ухвалу, задовольнивши скаргу в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004507 від 19.07.2017 з одночасним скасуванням даної постанови.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ОСОБА_7 не була надана можливість ознайомлення взагалі з матеріалами кримінального провадження, хоча ОСОБА_7 надав письмову заяву від 28.08.2020 про бажання ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Суд при ухваленні судового рішенні вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє клопотання потерпілого ОСОБА_7 з цього приводу, у зв`язку з чим, вважали, що з матеріалів вказаного провадження зникли деякі матеріли, або навмисно не додані заінтересованими особами.

Крім цього, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що по справі проведено авто-технічну експертизу, але далі по тексту вказується, що згідно листа № 7/1364/1365се/19 від 03.04.2020 судовим експертом ХНДКЦ повідомлено про неможливість проведення судової експертизи в частині авто-технічного дослідження через неможливість усунення протирічь в поясненнях свідків, які не було усунуто через відмову в участі слідчого експерименту.

Стосовно висновків суду щодо притягнення водія ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ДТП 04.07.2014, в якому постраждав ОСОБА_7 адвокат зазначала, що постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2014 (справа № 643/10942/14-п) ОСОБА_10 визнаний винним по статті 124 КУпАП, а саме: 04.07.2014 о 20 год. 05 хв. ОСОБА_10 керував автомобілем Форд р.н. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, в районі будинку № 101/99 при повороті праворуч та в порушення ПДД, перед зміною напрямку руху не впевнився в тому, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з велосипедистом. Постанова набрала чинності, ОСОБА_10 не заперечував проти викладеного, сплатив штраф.

Однак, всупереч встановленого судом факту, слідчим ОСОБА_9 в постанові про закриття кримінального провадження від 01.06.2020 вказує, що велосипедист ОСОБА_7 врізався в автомобіль Форд ОСОБА_10 , який не рухався, а стояв. Таким чином, слідчим не усунене дане протиріччя, не проведено одночасного допиту ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_7 , який стверджував, що Форд рухався.

Крім того, ОСОБА_7 не ознайомився з висновками комплексної судово-медичної експертизи № 08-308/19, згідно яких, виходячи з тексту постанови про закриття кримінального провадження, у нього встановлені легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_7 не згоден з даними висновками, та був позбавлений можливості допитати експертів або поставити додаткові питання.

Таким чином, адвокат ОСОБА_8 вважала, що суд не прийняв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Московським ВП ГУНП в Харківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0004507 від 19.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Підставою внесення відповідних відомостей до ЄРДР стало те, що до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла ухвала Московського районного суду м. Харкова від 13.07.2017 стосовно звернення ОСОБА_7 з приводу того, що 04.07.2014 за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 10/99 сталося ДТП за його участю.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно висновку експерта № 08-308/19 від 29.11.2019на підставі даних комплексної авто-технічної та судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004507 від 19.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, відносно ОСОБА_7 , 1970 року народження, встановлено, що характер та локалізація ушкодження є такими, що могли виникнути в умовах дорожньо-транспортних події при зіткненні транспортних засобів (велосипед та автомобіль). За ступенем тяжкості (із використанням критерія тривалості розладу здоров`я) це - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я відповідно до п.п. 2.3.1 «а», 2.3.2 «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Постановою слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 01.06.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004507 від 19.07.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Відмовляючи у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважав, що постанова слідчого від 01.06.2020 відповідає вимогам статті 284 КПК України, в ній наведено ґрунтовний аналіз зібраних під час досудового розслідування доказів, міститься належне обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження. Крім цього, слідчий суддя зазначав, що скасування постановити про закриття кримінального провадження від 01.06.2020 є недоцільним, оскільки саме по собі скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження на теперішній час не матиме для заявника жодних позитивних наслідків, оскільки вчинення будь-яких слідчих дій після закінчення строків досудового розслідування діючим КПК України не передбачено.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (статті 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені статтею 284 КПК України підстави для його закриття.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали, а також слідчий при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, у повній мірі дотрималися вищезазначених вимог закону.
Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.07.2014 о 20 год. 05 хв. по вул. Гв. Широнінців, в районі будинку № 101/99 сталася ДТП.

Матеріали за даним фактом були розглянуті старшим інспектором з ОД ВОМ ДТП, дізнання та розшуку ТЗ, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_11 та винесене рішення у виді висновку про направлення до суду матеріалів для притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності.

За фактом подій вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким водій ОСОБА_10 керував автомобілем Форд р.н. НОМЕР_1 в м. Харкові при повороті праворуч та в порушення ПДД, перед зміною напрямку руху не впевнився в тому, що це буде безпечно, внаслідок сталося зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 . Протокол про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 957230 від 10.07.2014 було скеровано до суду.

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2014 (справа № 643/10942/14-п) ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за подіями, які водночас є подіями даного кримінального провадження, та накладено на останнього покарання у виді штрафу.

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 19.11.2014 постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2014 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 призначене в адміністративній справі покарання виконано та сплачено призначений штраф.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що кримінальне провадження порушено за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Як вже було зазначено вище, висновком експерта від 29.11.2019 за № 08-308/19, а саме судово-медичною експертною комісією встановлено, що за ступенем тяжкості отриманих ОСОБА_7 ушкоджень, що могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної події при зіткненні транспортних засобів (велосипедист та автомобіль) це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Враховуючи те, що відповідно до висновку комплексної судової авто-технічної та судово-медичної експертизи, яка була призначення для з`ясування характеру та ступеню тяжкості спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, встановлено наявність легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, в діях водія ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Об`єктивність висновку комплексної судової авто-технічної та судово-медичної експертизи від 29.11.2019 за № 08-308/19 сумнівів не викликає, в судовому засіданні не встановлено даних щодо відсутності належної кваліфікації та повноважень експертів, наявності істотних порушень вимог КПК України при проведенні експертизи.
Відповідно до частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до частини 2 статті 92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає.
Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.
Відповідно до статті 4 Протоколу №7 Конвенції, нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено.

Статтею 61 Конституції України задекларована неможливість притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при зверненні до слідчого судді 23.06.2017 зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄРДР, майже через три роки після подій ДТП, ОСОБА_7 не зазначив, що відносно ОСОБА_10 було вже складено протокол про адміністративне правопорушення та останнього було притягнена до адміністративної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_7 не скористався своїм правом, як учасник адміністративного провадження, оскаржити дії поліцейського щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення при наявності підстав вважати, що в діях водія ОСОБА_10 є ознаки кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, колегія суддів, враховуючи встановлену в ході досудового розслідування відсутність причинно-наслідкового зв`язку, що є першою обов`язкової складовою об`єктивної сторони даного складу злочину, між подіями вказаної дорожньо-транспортної пригоди та негативними наслідками у вигляді тілесних ушкоджень встановлених у ОСОБА_7 , які віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що в свою чергу виключає другу обов`язкову складову наявності об`єктивної сторони даного складу злочину, а саме заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також приймаючи до уваги, що за фактом подій даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , було піддано суду та притягнуто до адміністративної відповідальності, за результатами чого ОСОБА_10 поніс визначене судом покарання, а факт притягнення ОСОБА_10 до вказаного виду відповідальності, в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 , залишено без змін, та останнє набрало законної сили, колегія суддів вважає, що орган досудового розслідування прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, у даному провадженні, та з висновком слідчого судді, що у даному кримінальному провадженні взагалі строк досудового розслідування закінчився, та відповідно до частини 5 статті 294 КПК України поновленню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження від 22.06.2018 у повному обсязі дотримався вимог статей 110, 219, 284 КПК України, та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 01.06.2020 про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2020 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: