Провадження №1-кп/748/295/20
Єдиний унікальний № 748/1936/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 грудня 2019 року за № 0000109, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристін Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживав до затримання АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.06.2015 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки, ухвалою від 24 липня 2017 року Куп`янського міськрайонного суду Харківської області звільнений від покарання за вироком від 03.06.2015, 07.09.2018 Старобільським районним судом Луганської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, ухвалою від 15.05.2020 несплачену суму штрафу замінено покаранням у виді 50 годин громадських робіт, 28.11.2019 Старобільським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком один рік, ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 07.08.2020 скасовано іспитовий строк, 11 вересня 2020 року Старобільським районним судом Луганської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ст.71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № 113-VIІ від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 11.03.2015 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (01.07.2017 умовне найменування В1688 анульоване та змінено на А1815).

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №67 від 01.04.2015 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія-електрика радіолокаційного взводу батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи вказаної військової частини.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 05.06.2015 о 08 год. 00 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен походити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на тимчасове ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та вчинив нез`явлення на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

24.06.2016 солдат ОСОБА_3 добровільно припинив вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження медичного огляду та подальшого призову на військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

Так, солдат ОСОБА_3 , обов`язки військової служби у період з 05.06.2015 по 24.06.2016 не виконував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що його відпустили додому у відпустку, з якої він мав повернутись до військової частини, однак в цей період стосовно нього був винесений вирок та він відмічався у відповідному органі пробації за місцем свого проживання. У військовому комісаріаті його повідомили щоб він самостійно повертався до військової частини. В подальшому він вирішив перевестись на службу за контрактом та повернувся до військової частини. Не заперечував, що не з`явився до військової частини без поважних причини в умовах особливого періоду та в період з 05.06.2015 по 24.06.2016 перебував за місцем свого проживання. У вчиненому розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем строкової служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше судимим за злочини проти власності, за місцем проживання та служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі слів є учасником бойових дій.

Як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_3 вироком від 03.06.2015 Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки, однак на час розгляду даного кримінального провадження ухвалою від 24 липня 2017 року Куп`янського міськрайонного суду Харківської області звільнений від покарання за вироком від 03.06.2015.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, що є раніше судимим за злочини проти власності, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, стан його здоров`я, і вважає, що ОСОБА_3 має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, в межах санкції відповідної статті Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення вироку Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року, то остаточне покарання слід визначати у відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

З урахуванням встановлених обставин та даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року, а саме з 26 червня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за дане кримінальне правопорушення покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання, з 26 червня 2020 року.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1