Ухвала
25 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 464/710/18
провадження № 51 - 3805 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 3, 4 ч. 2, ч. 6 зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування допущення судами таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412, 413, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляційним судом не дотримано положень статті 419 КПК, оскільки не надано відповіді на всі доводи його апеляції з посиланням на матеріальний чи кримінальний закон. Однак, які саме доводи не перевірив апеляційний суд, захисник не зазначає.
Також захисником не виконано вимог ч. 3 ст. 427 КПК, тому що до касаційної скарги не долучено копії оскаржуваного вироку місцевого суду.

В порушення ч. 6 ст. 427 КПК, до касаційної скарги не долучено додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала єостаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_3