н/п 1-кс/953/816/21
"28" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 27.01.2021 надійшло клопотання прокурора, в якому він просить накласти арешт на майно, вилучене 26.01.2021 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення № НОМЕР_1 видане Міжнародним комітетом захисту прав людини; флеш-накопичувач чорного кольору; мобільний телефон Meizu, IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; банківська картка А-Банк НОМЕР_4 ; банківська картка Monobank НОМЕР_5 ; банківська картка А-Банк НОМЕР_6 ; мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та мобільний телефон Meizu, IMEI відсутній, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати слідчого забезпечити зберігання речових доказів згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
На обґрунтування клопотання прокурор вказує, зокрема, що до СУ ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_6 , разом з іншими невстановленими особами, на території м. Харкова займаються сутенерством стосовно декількох осіб.
В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також окремих оперативних заходів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного збагачення на території м. Харкова організували злочинну схему по забезпеченню зайняття проституцією жінками з корисливою метою, що полягає в забезпеченні охорони жінок від посягань клієнтів, надання юридичного захисту, захисту від правоохоронних органів та надання послуг по перевезенню вказаних жінок для надання останніми сексуальних послуг, таким чином виконують дії, спрямовані на сутенерство.
До своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залучили осіб в якості охоронців, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які в свою чергу виконують функцію фізичної охорони жінок які надають послуги сексуального характеру та здійснюють постійний контроль вказаних жінок, щодо надання ними послуг сексуального характеру, та отримують від останніх грошові кошти. Крім того, у разі необхідності забезпечують транспортування вказаних жінок до місць надання останніми послуг сексуального характеру.
Також, встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до своєї злочинної діяльності залучили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості особи, яка вирішує юридичні питання та забезпечує охорону від правоохоронних органів.
26.01.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у період часу з 12:28 по 14:08 годину, за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.
Вище перелічені предмети оглянуті та визнані речовими доказами.
Вилучене майно містить в собі інформацію про злочинну діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Вилучення вказаних предметів було метою проведення обшуків згідно ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у зв`язку з чим із відшуканням вказаних речей досягнуто мету проведення обшуку та вони повинні бути використані під час досудового розслідування, так як є доказами вчинення злочину.
На підставі вищевикладеного, з метою недопущення знищення вилучених речей або їх пошкодження, збереження речових доказів, фактичного позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного, належить арештувати майно.
Прокурор ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява прокурора, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі у зв`язку зі службовою зайнятістю, подане клопотання підтримує в повному обсязі.
В судове засідання власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від адвоката ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в якій вони просять провести судове засідання без їх участі, проти клопотання заперечують.
Оскільки відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя розглядає клопотання за їх відсутності.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_15 , з метою відшукання, виявлення та вилучення електронних засобів зв`язку, сім-карт, банківських карт, чорнових записів та записників з обліком жінок, які надають послуги сексуального характеру, а також електронних носіїв інформації та комп`ютерної техніки, що містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення та інших речей та документів, що можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні..
26.01.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 проведено обшук в нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 12.28 год до 14.08 год, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 26.01.2021, вилучено вказане в клопотанні прокурора майно.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Накласти арешт на майно, вилучене 26.01.2021 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення № НОМЕР_1 видане Міжнародним комітетом захисту прав людини; флеш-накопичувач чорного кольору; мобільний телефон Meizu, IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; банківська картка А-Банк НОМЕР_4 ; банківська картка Monobank НОМЕР_5 ; банківська картка А-Банк НОМЕР_6 ; мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та мобільний телефон Meizu, IMEI відсутній, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1