Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6506/18
н/п 1-кп/490/605/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003603, внесеного 13.08.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Вугледар, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засуджений:
- 10.10.2017 року Волноваським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік і звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію" у 2016 році" від 22.12.2016 року;
- 24.07.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 20.02.2020 року Волноваським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України до 5-ти років 5-ти місяців позбавлення волі, має статус УБД, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
13.08.2017 близько 03:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , знаходився в м. Миколаєві по вул. В. Морська, біля будинку №22, де побачив автомобіль марки ВАЗ 2104, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1994 року випуску.

В цей час у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у користувача всупереч їх волі, з метою здійснення поїздки до села Михайлівка (Ульянівка), Миколаївського району Миколаївської області.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 повернувся до своїх друзів, які перебували поряд з супермаркетом «АТБ», який розташований у м. Миколаєві, вул.В.Морська, 34,а та попрохав ОСОБА_7 допомогти завезти автомобіль, пояснивши, що автомобіль марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 1994 року випуску, належить його товаришу, який попросив перегнати його до Широколанівського полігону в с. Михайлівка (Ульянівка), Миколаївського району, Миколаївської області. В подальшому ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , який не знав дійсних намірів ОСОБА_6 відштовхнувши вказаний транспортний засіб, за будинок №22 по вул. В. Морська в м. Миколаєві, де ОСОБА_6 , привівши двигун в дію, повторно, заволодів вказаним транспортним засобом та з місця скоєння злочинну зник, тим самим спричинив його власнику ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 26 000 гривень.

20.08.2017 в ході огляду місця події, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівка (Ульянівка), біля Широколанівського полігону, виявлено, та вилучено транспортний засіб марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 1994 року випуску, який належить ОСОБА_8 .

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно,кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі та пояснив, що повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений пояснив суду, що 13.08.2018 року він перебував в м. Миколаєві, де по вул. Велика Морська побачив припаркований автомобіль, через відкритий задній багажник якого, проник в авто ВАЗ 2104 червоного кольору, з метою ним заволодіти. ОСОБА_6 зазначив суду, що завів транспортний засіб за допомогою дротів під кермом та поїхав в с. Михайлівка на учбовий полігон. У вчиненому щиро покаявся. просив суд застосувати до нього Закон України "Про амністію" та звільнити від покарання.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_6 , діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.289 КК України і ОСОБА_6 , винуватий у його вчиненні, так як він своїми умисними діями незаконно заволодів транспортним засобом, повторно.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який неодружений, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, раніше судимий, характеризується негативно, має статус учасника бойових дій.
На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини вчинення злочинів, форму вини, мотиви та способи їх вчинення, суд вважає, що вказані кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_6 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці,без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Разом із цим, судом встановлено, що відповідно до вироку Волноваського районного суду Донецької області від 20.02.2020 року з обвинувачений ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 15 КК України до 5(п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за вказаним вище вироком суду, ОСОБА_6 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, а саме, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять)років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_6 06.12.2019 року та 12.12.2019 року було направлено на адресу суду клопотання про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання, посилаючись на ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році». Однак, на запит суду від 08.01.2020 року, головою Волноваського районного суду Донецької області ОСОБА_9 19.02.2020 року, було направлено копію вироку від 10.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 по справі 221/401/17, згідно якого відносно останнього було застосовано ЗУ «Про амністію у 2016 році», а за такого, відповідно до п. «е» ч.1 ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в України» амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було

застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи

погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин, тобто у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Речовий доказ - транспортний засіб марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний та повернутий потерпілому ОСОБА_8 , вважати повернутим належному власнику.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію» - відмовити.

Речовий доказ: транспортний засіб марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 - вважати повернутим належному власнику, потерпілому ОСОБА_8 .

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 26.01.2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КПК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26.01.2020 року із розрахунку день за день.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1