КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/3808/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянинаУкраїни, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, 11 листопада 2016 року притягнутого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, обвинувальний акт знаходиться на розгляді у Солом`янському районному суді м. Києва; 16 березня 2020 року притягнутого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, обвинувальний акт перебуває на розгляді Васильківського міськрайонного суду Київської області,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 рокузадоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 вересня 2020 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу зі змінами в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 більш м`яку міру запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення.Матеріали кримінального провадження, які були надані стороною обвинувачення, містять численні невідповідності КПК України, протирічать одне одному, і як такі нівелюють одне одного тому не є доказами, які доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Також матеріали, що містяться у кримінальному провадженні, не доводять можливість застосування до підозрюваного такої виключної міри запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Також апелянт зазначає, що дане судове рішення було ухвалено незаконним складом суду, а отже, наявні істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, оскільки 08 липня 2020 року суддею ОСОБА_1 було винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В даній ухвалі, яка була постановлена за день до розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя як стверджує захисник процитувала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 08 липня 2020 року, подане слідчим до суду. Таким чином, фактично за день, до розгляду питання про обрання міри запобіжного заходу суддя, яка буде його обирати вказує, що до ОСОБА_7 має бути застосовано такий вид запобіжного заходу як, тримання під вартою, що є достатньою підставою для сумнівів у її упередженості.
Окрім цього, в ухвалі про надання дозволу на затримання з метою приводу від 08 липня 2020 року, йдеться про тяжкість покарання за ст. 307 ч.2 КК України і про те, що ОСОБА_7 переховується від слідства, хоча з самого ранку того дня, коли виносилась ухвала, ОСОБА_7 був фактично затриманий слідчим.
Також захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім того, а ні в поданих до суду документах, а ні в судовому засіданні сторона обвинувачення не згадувала про те, що до ОСОБА_7 за останні роки обирались міри запобіжного заходу не пов`язані з триманням під вартою і останній сумлінно з`являвся на слідчі дії та судові засідання. Цей факт заперечує наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи схильним до вчинення насильницьких, корисливих злочинів, підшукуючи спосіб незаконного збагачення, не пізніше 25.07.2015, при невстановлених слідством обставинах, дізнався про діяльність священнослужителя ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займався будівництвом храму в Оболонському районі м. Києва.
Володіючи указаною інформацією, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства ОСОБА_11 , з метою заволодіння належним потерпілому майном та грошовими коштами. З цією метою ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах, вступив у злочинну змову з невстановленою слідством особою, з якою попередньо домовився про спільне вчинення вбивства ОСОБА_11 , з корисливих мотивів та разом узгодили план злочину і розподілили ролі кожного.
Після чого, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, готуючись до вчинення злочину, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного плану, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, провели спостереження за ОСОБА_11 , вивчили його спосіб життя, маршрути пересування тощо. Зібравши достатню інформацію про ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа визначили час та місце вчинення злочину. Зокрема, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа вирішили скоїти вбивство ОСОБА_11 у під`їзді будинку, де останній мешкав, у вечірній час, а саме, коли ОСОБА_11 буде повертатися додому. Для вчинення злочину ОСОБА_7 та невстановлена особа заздалегідь підшукали знаряддя вбивства невстановлений самозарядний пістолет турецького виробництва та засоби маскування обличчя - балаклави.
25.07.2015, у вечірній час, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на учинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де почали очікували на появу потерпілого.
Того ж дня, близько 19 год. 50 хв., помітивши ОСОБА_11 , який, повертаючись додому, увійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, прослідували за потерпілим, швидко піднялися на третій поверх вказаного будинку, де на східцевому майданчику наздогнали ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до єдиного злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинили напад на ОСОБА_11 , під час якого використовуючи невстановлену слідством вогнепальну зброю - пістолет турецького виробництва, здійснили з указаної зброї два прицільні постріли з близької відстані в життєвоважливий орган - голову ОСОБА_11 , заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальної рани № 1 в правій щічній ділянці, з відходженням від неї ранового каналу, за ходом якого ушкоджені м`які тканини обличчя та вогнепальної рани № 2 в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці з відходженням від неї ранового каналу, за ходом якого ушкоджені: права тім`яна кістка, оболонки та тканини правої півкулі мозку в лобно-тім`яно-скроневій ділянці, підкоркові вузли правої півкулі мозку, правий зоровий горб, стовбур мозку ліва півкуля мозочку. Отримавши смертельні поранення голови ОСОБА_11 впав на підлогу східцевого майданчику.
Далі, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, продовжуючи злочинні дії, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, заволоділи мобільним телефоном марки «Леново 780», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора ПАрТ «Київстар» НОМЕР_2 , що знаходився в кишені одягу ОСОБА_11 , та ключами від вхідних дверей до квартири, за допомогою яких проникли у вищевказану квартиру потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 з метою викрадення майна, але не знайшовши грошових коштів та цінностей, з місця злочину зникли.
ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 21.00 ОСОБА_11 каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до Київської міської клінічної лікарні ШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер.
Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок вогнепального сліпого поранення голови, що призвело до розвитку набряку-набухання головного мозку.
08.07.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6 і 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у умисному вбивстві, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене із корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
09.07.2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва вказане клопотання слідчого було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.09.2020 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, враховуючи кваліфікацію злочину, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkeyп. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегію суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупністю можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, що оскаржувана ухвала постановлена не законним складом суду, оскільки за день до розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя як стверджує захисникрозглядала клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , та за результатом розгляду постановила відповідну ухвалу в якій послалась на окремі обставини, які на думку захисника вказують на її упередженість при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані доводи сторони захисту перевірялися іншим слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва під час розгляду клопотання захисника ОСОБА_6 , про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , та за результатом даного розгляду не знайшли свого підтвердження та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року відмовлено у заявленому відводі слідчому судді ОСОБА_1 , інших підстав, на підтвердження доводів в цій частині щодо незаконного складу суду апелянтом не наведено.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183,184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду, -
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня2020 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 вересня 2020 року включно залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4