Справа № 461/9489/20
Провадження № 1-кс/461/7419/20
УХВАЛА
Іменем України
16.11.2020 року cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно
в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборонити користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем.

Клопотання обґрунтовує тим, що 12.11.2020 року, близько 17:30 год., у м. Львові на пр. Червоної Калини, 7, відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Оскільки на транспортному засобі марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , є наявні сліди злочину та сам автомобіль є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу, шляхом накладання арешту на даний автомобіль. Тому, з метою збереження речових доказів просить клопотання задоволити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Частиною третьою ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Старшим слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001472 від 13.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 12.11.2020 року, близько 17:30 год., у м. Львові на пр. Червоної Калини, 7, відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

13.11.2020 року автомобіль марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , було вилучено з місця події та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Метою та підставами накладення арешту на транспортний засіб є необхідність проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу, шляхом накладання арешту. Слідчий довів, що автомобіль марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, проведення експертного дослідження даного транспортного засобу буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин.

Оцінюючи надані органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Таким чином, оскільки на даному транспортному засобі збереглися сліди вчинення злочину та існує загроза їх знищення та зміни у випадку передачі власнику, з метою забезпечення арешту майна, а також враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення в частині накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в частині заборони користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій із автомобілем марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , оскільки саме по собі накладення арешту є забороною будь-яким особам відчужувати, користуватися та розпоряджатися транспортним засобом.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1