БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/541/2020
Провадження №1-кп/497/58/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000103 від 17.04.2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, зі слів - одружений, діти повнолітні, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України, такий що не має судимості,

- який обвинувачується за ч.1ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Суд визнає доведеним, що 16.04.2020 року приблизно о 21:00 годині обвинувачений ОСОБА_6 , на перехресті вулиць Суворова та Сергієнка в м.Болград Одеської області, реалізуючи свій намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , що виник в нього в ході сварки між ними, яка, у свою чергу, зчинилася раптово, з підстав особистих неприязних відносин між ними, та, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків в результаті своїх дій, наніс один удар кулаком своєї правої руки у лівий бік обличчя ОСОБА_4 , в наслідок чого потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у виді синця на обличчі в лівій виличній ділянці з розповсюдженням на нижнє віко лівого ока, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ст.125ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав, пояснивши, що він разом з дружиною проживає у будинку батьків дружини біля 25-ти років на АДРЕСА_1 , з усіма в нього спочатку склалися добрі стосунки. Потерпілий, що є братом його, обвинуваченого, дружини вже довгий час з тих пір, як він, обвинувачений, одружений не проживає в цьому батьківському домоволодінні, має інший, власний будинок і живе окремо, хоча зареєстрований у вказаному батьківському домоволодінні, та частка домоволодіння літня кухня оформлена йому у власність. Недавно помер його, обвинуваченого, тесть батько дружини і потерпілого, після чого потерпілий відчув себе повним господарем цього домоволодіння: приходить кожного дня, оскільки тримає на подвір`ї курей, встановив три камери зовнішнього нагляду, одна з яких направлена на вуличну вбиральню, що розташована на подвір`ї домоволодіння. Він, обвинувачений, неодноразово просив потерпілого прибрати камери чи повернути в інший бік, хоча би ту камеру, яка направлена на вбиральню переймаючись незручністю користуватися вбиральнею для жінок тещі і дружини, але потерпілий лише знущається, відмовляючись це робити. В той день 16.04.2020 року він, обвинувачений, ввечері, під`їхав своїм автомобілем, в якому була й його доросла дочка, до вказаного домоволодіння, та, побачивши потерпілого ОСОБА_4 , який виходив зі своєю дружиною з подвір`я, та вирішив з ним поговорити. Але, оскільки з потерпілим разом за межі двору вийшла теща, він, обвинувачений, вирішив від`їхати від подвір`я подалі, щоб її не травмувати, бо вона надто чуттєво ставиться до сварок, в неї слабке здоров`я, і, наздогнавши потерпілого, який відійшов з дружиною від подвір`я метрів 150, вийшов з автомобіля, щоби поговорити з ним, але потерпілий почав провокувати його на сварку, кинувся з кулаками, й тому він вирішив поїхати звідти, а потерпілий навіть заскочив до його автомобіля, намагаючись вдарити і висловлюючись нецензурною лайкою. Свідками сварки стали сусіди, які кинулися тримати їх обох, щоб не допустити бійки. Він, обвинувачений, потерпілого не бив вони лише поштовхалися, від чого потерпілий впав. Після всього він, обвинувачений, поїхав додому, а потім до нього прийшли працівники поліції. Від чого в потерпілого виник під оком синець з гулею він не знає.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав пояснення, якими повністю підтвердив обставини скоєння злочину стосовно нього обвинуваченим в тому обсязі, як викладено в обвинувальному акті, пояснивши, що він є співвласником свого батьківського домоволодіння, де виріс і там зареєстрований, але проживає у своєї дружини за іншою адресою. Обвинувачений ОСОБА_6 є чоловіком його, потерпілого, сестри, і проживає з сестрою в тому домоволодінні. Раніше в них були добрі стосунки, він, потерпілий, навіть є хрещеним батьком одного з дітей обвинуваченого. Після того, як помер його, потерпілого, батько, обвинувачений став відчувати себе господарем домоволодіння, тому, не довіряючи йому, він, потерпілий, встановив на подвір`ї камери відеонагляду. В чому саме потерпілий не довіряє обвинуваченому пояснити не зміг, щодо камер вважає, що вони не направлені на вбиральню, мати й сестра не наполягають на тому, щоби він камери прибрав. В той день, 16.04.2020 року, він ввечері разом зі своєю дружиною прийшов погодувати своє господарство, та, виходивши звідти біля 21.00, побачив обвинуваченого, який під`їхав на своєму автомобілі, в його автомобілі була його доросла дочка. Вже відійшовши від подвір`я метрів 150, побачив, що їх наздогнав обвинувачений на автомобілі, та так агресивно, що його, потерпілого, дружина, змушена біла відскочити, щоб її не зачепило автомобілем. Потім обвинувачений вийшов зі свого автомобіля і вдарив його, потерпілого, кулаком в обличчя, від чого він, потерпілий, впав на землю. Оскільки обвинувачений продовжував нападати і погрожувати, висловлюючись нецензурно, їх обох тримали сусіди, які на шум вибігли з сусідніх будинків. Оскільки він, потерпілий, від дій обвинуваченого пережив приниження перед сусідами і дружиною, витратився на лікування, переніс біль від синця під оком, та в нього тривалий час боліла голова біля трьох місяців, він поніс моральні страждання, тому просить призначити обвинуваченому суворе покарання та свій цивільний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 вважає, що, хоча обвинувачений не визнає свою вину у скоєнні злочину, проте скоєння ним протиправних дій стосовно потерпілого підтверджуються поясненнями свідків та письмовими доказами, що узгоджуються між собою, а тому позовні вимоги цивільного позову потерпілого про стягнення 100тис. моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Тривалість неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілим з вини обвинуваченого підтверджується тим, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, є вирок Болградського районного суду.

Захисник, вважаючи, що вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій завданні удару потерпілому не підтверджені належними і достатніми доказами, просить ухвалити виправдальний вирок, а цивільний позов залишити без задоволення, тим більш, що він у судовому засіданні не оголошувався, що, на його думку, суперечить вимогам ст.347ч.2 КПК України.

Прокурор, вважаючи, що вина обвинуваченого та кваліфікація його дій доведена узгодженими між собою доказами поясненнями обвинуваченого, потерпілого та свідків у судовому засіданні, а також підтверджена належними письмовими доказами, просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, який передбачено санкцією статті 125ч.1 КК України, врахувавши наявність обставин, що обтяжують покарання: невизнання обвинуваченим вини, відсутність розкаяння. Крім того, прокурор вважає, що невизнання обвинуваченим вини є способом захисту, яке виникло після призначення йому захисника, оскільки в ході досудового розслідування обвинувачений вину свою визнавав. Крім того, прокурор надав копію вироку стосовно обвинуваченого, згідно якого 02.05.2018року обвинувачений був засуджений за ст.125ч.1 КК України за скоєння аналогічного злочину стосовно цього самого потерпілого. Судимість є погашеною, оскільки покарання було призначене у виді штрафу. Цивільний позов на думку прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підтвердження вини і кваліфікації обвинуваченого прокурором надані письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, та які були долучені судом до матеріалів судової справи, а також матеріали, що характеризують обвинуваченого.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого і його захисника, потерпілого і його представника, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у спричиненні ним легких тілесних ушкоджень доведена в повному обсязі доказами, що узгоджуються між собою.

Так, свідок ОСОБА_8 дружина потерпілого підтвердила, що вона в той день разом з потерпілим ходила на вул.Суворова,114 годувати птицю, пізнього вечора вони вдвох поверталися додому, їх наздогнав своїм автомобілем обвинувачений, та різко зупинився біля них, так, що вона аж відскочила, щоб її не зачепило. В автомобілі обвинуваченого також була його доросла дочка. Обвинувачений вискочив з автомобіля й почав бити її, свідка чоловіка потерпілого ОСОБА_4 , а дочка обвинуваченого почала кричати, щоб він заспокоївся. Потім на місці конфлікту з`явилися сусіди і вони усі разом припинили бійку. З якого боку в її, свідка, чоловіка, була гуля (синець) на обличчі вона не пам`ятає, оскільки пройшов час, до лікаря по медичну допомогу вони не зверталися лікувалися самі. Коли обвинувачений тверезий він нікого не чіпає, але коли вип`є починає з`ясовувати стосунки. Іноді просить пробачення. а потім знову свариться. З-за чого в них конфлікти вона точно не знає, бо у конфлікт не вникає, проживає з потерпілим лише останні п`ять років, але якось чоловік пояснив, що він не дозволив побудувати обвинуваченому баню за рахунок його, потерпілого, частки у власності у тому домоволодінні. Обвинувачений й до неї, свідка, чіпляється: ображає і принижує різними словами в неї навіть є аудіозапис розмови з ним як він її ображає. Вона не розуміє чому, бо підстав для цього немає. Дочка обвинуваченого його заспокоювала, злякалася, кричала, щоб він припинив, та потім пішла додому пішки, мабуть, не захотіла залишатися з батьком.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона в той день був чистий четвер виходила пізнього вечора зі свого будинку, бо йшла до матері, як на перехресті вулиць Суворова та ОСОБА_10 почула шум, сварку. Підійшовши ближче побачила ОСОБА_11 (потерпілого), що сидів на землі, в нього на щоці під оком була гуля, синець. Було темно, але горіли вуличні ліхтарі, усе було добре видно. Обвинувачений з потерпілим дуже сильно сварилися, висловлювалися обидва нецензурно, а вона, дружина потерпілого ОСОБА_12 та сусід ОСОБА_13 намагалися розборонити їх, не допустити до бійки. Потім всі розійшлися.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він проживає у будинку, який якраз розташований на перехресті одним боком на вул.Суворова, іншим на вул.Сергієнка. В той день пам`ятає, що був чистий четвер, він, свідок, знаходився у своєму дворі, на городі, як почув на вулиці шум. Вийшовши на вулицю, побачив ОСОБА_11 (потерпілого), що сидів на землі, в нього на щоці під оком була гуля, синець. Було темно, але горіли вуличні ліхтарі, усе було добре видно. Обвинувачений з потерпілим дуже сильно сварилися, висловлювалися нецензурно стосовно один одного, погрожували, і він, разом з дружиною ОСОБА_11 та ОСОБА_15 розняли їх. Хто кого вдарив і хто був ініціатором скандалу він, свідок, не знає.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним дій протиправного характеру стосовно потерпілого ОСОБА_4 прокурором надано суду наступні письмові докази: витяг з ЄРДР про початок досудового розслідування за заявою ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_4 . від16.04.2020р., висновок експерта від 17.04.2020р., згідно якого у ОСОБА_4 виявлено синець в лівій виличній частині обличчя з розповсюдженням на нижнє віко лівого ока, за терміном давності міг утворитися 16.04.2020р., та протоколами проведення слідчого експерименту з фототаблицями, з обвинуваченим і потерпілим окремо, згідно яких ОСОБА_6 , у присутності пойнятих, добровільно показав і пояснив, яким чином він наніс потерпілому ОСОБА_4 тілесне ушкодження правою рукою в обличчя потерпілого, а потерпілий ОСОБА_4 також пояснив це у присутності пойнятих.

Твердження захисника, що в обвинуваченого був відсутній захисник в ході досудового розслідування не впливає на встановлення факту спричинення обвинуваченим удару потерпілому, оскільки обвинуваченому було роз`яснено право на захист і він відмовився від юридичної допомоги добровільно. І лише в суді, після роз`яснення йому прав, погодився на призначення йому захисника.

Твердження захисника щодо зацікавленості свідка ОСОБА_8 через те, що вона є дружиною потерпілого, суд сприймає критично, як спосіб захисту, оскільки сумнівів у правдивості свідка не виникло, її свідчення були логічними і послідовними, та узгоджуються з поясненнями інших учасників процесу, які вона не чула.

Стосовно Протоколів медичного огляду на стан сп`яніння щодо обвинуваченого та потерпілого, то перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння не впливає на обсяг даного обвинувачення, оскільки не він першим почав з`ясовувати стосунки з обвинуваченим, і не спростовував факт вживання ним алкоголю в той вечір перед конфліктом.

А, встановлення факту перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння суд не може вважати таким, що існував в момент скоєння злочину, оскільки обвинувачений стверджував, що в момент конфлікту він був тверезим, а алкоголь вжив після того, як повернувся додому, і це твердження нічим і ніким не спростовано, і тому не може бути обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого.

Щодо закидів захисника про неоголошення цивільного позову в ході судового засідання, то, відповідно до ч.2ст.342 КПК України, «якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник чи законний представник, а в разі їх відсутності головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви».

Головуючий неодноразово в ході судового засідання звертався до учасників судового засідання з запитанням про наявність бажання висловити будь-які клопотання, пояснення. доповнення, проте потерпілий та його представник не виявили такого бажання, представник пояснив у дебатах, що це не є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки текст позову був вручений захиснику та обвинуваченому і вони мали змогу надати відповідь на нього або ознайомитися з матеріалами справи, також захисник не виявив бажання щодо оголошення позову у судовому засіданні, цивільно-процесуальним кодексом дозволено розгляд цивільного позову без його проголошення, КПК України передбачено, що позов розглядається за правилами ЦПК України, а тому вважає, що, у даному випадку, вимоги ст.342ч.2 КПК України носять рекомендаційний характер.

Обвинувачений просив визнати його невинуватим, вважаючи, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту, тому не висловився щодо міри покарання.

Суд також враховує отриманий від органу пробації висновок, згідно якого рівень небезпеки обвинуваченого та ризик повторності скоєння ним правопорушень середній, та згідно якого обвинувачений характеризується позитивно, націлений на родину і працю, не підтримує стосунки з особами, що схильні до скоєння правопорушень, співпрацював з органом пробації у складанні доповіді, на обліку в лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Учасники судового засідання не заперечували, що докази, зібрані і встановлені в ході досудового та судового розслідування кримінального провадження є належними та допустимими.

Оцінюючи докази, досліджені в ході судового засідання у сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого інкримінованою йому статтею 125ч.1 КК України, та дійшов висновку, що вина його доведена вищевказаними доказами поясненнями самого обвинуваченого у судовому засіданні щодо наявності конфлікту та того, що саме обвинувачений під`їхав до потерпілого для з`ясування стосунків, а не навпаки. Факт нанесення обвинуваченим потерпілому удару підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_8 очевидиці конфлікту та самим потерпілим, а також висновком експерта про наявність в потерпілого тілесного ушкодження. Наявність в потерпілого тілесного ушкодження в момент конфлікту підтверджують також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . Пояснення свідків та письмові докази, що досліджені судом повністю узгоджуються між собою; тому суд дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст.125ч.1 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень є правильною.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, скоїв злочин, який, згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких, та враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання позитивну характеристику та провокацію злочину з боку потерпілого встановлення ним без пояснень та без дозволу відеокамер на території подвір`я загального користування, що викликало певні незручності в житті обвинуваченого, і які не спростовані в ході судового засідання, дійшов висновку, що за доцільне є призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, що передбачено санкцією інкримінованої йому статті КК України.

Крім того, суд вважає, що обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає сприяння правоохоронному органу у розкритті злочину, оскільки обвинувачений добровільно розказав яким чином наніс потерпілому удар, і це підтверджується протоколом слідчого експерименту.

Твердження обвинуваченого і його захисника про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину суд вважає способом захисту, на який обвинувачений має право.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом наразі також відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні підлягає задоволенню, але частково, оскільки факт вчинення обвинуваченим злочину стосовно потерпілого встановлений в ході даного судового розгляду кримінального провадження у виді 5 тис. гривень на відшкодування моральної шкоди, виходячи з того, що ступінь моральних страждань потерпілого встановити відсутня можливість, оскільки ним у позові їх зазначено не в достатній мірі, але сам факт їх наявності суд визнає і вважає, що саме така сума буде потерпілому справедливою сатисфакцією.

Враховуючи викладене, керуючись ст.125ч.1 КК України, 368,369ч.1, 373ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.125ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1