490/4603/20 03.08.2020
н/п 1-кс/490/2938/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4603/20
У Х В А Л А

31 липня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм ФОП " ОСОБА_8 ", одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 30.07.2020 року, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, тобто за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2020 року близько 11:55 години, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «DAF FT CF 65» (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е), реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом марки «FRUEHAUF TX 34 C», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у світлу пору доби, без опадів, рухався по сухій, чистій, без вибоїн та пошкоджень проїжджій частині автодороги М-05 «Київ-Одеса», у напрямку від м.Одеса до смт.Криве Озеро.

Автодорога М-05 «Київ-Одеса» в місці пригоди призначена для руху в двох напрямках, має по три смуги у кожному напрямку руху, зустрічні потоки розділені відбійником, розділовим та дорожньою розміткою 1.2 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України).

В цей час, на 298 км. + 200,0 м. вказаної автодороги, на території Кривоозерського району Миколаївської області, біля правого краю проїжджої частини перебували пішоходи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рухаючись в обраному напрямку, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не контролював рух керованого ним транспортного засобу, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, не контролював рух керованого транспортного засобу, маючи перешкоду в смузі руху свого транспорту, у вигляді двох пішоходів, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив виїзд даного транспортного засобу за межі проїжджої частини на праве узбіччя, із подальшим контактуванням з відбійником. Після цього, продовживши рух керованого ним транспортного засобу, здійснив наїзд на двох пішоходів: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

30.07.2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

31.07.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000213 від 30.07.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.07.2020 року та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація;

- рапортом про реєстрацію усної заяви ОСОБА_12 про дорожньо-транспортну пригоду;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.07.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.07.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 30.07.2020 року;

- постановою про визнання речовим доказом автомобіля марки «DAF FT CF 65» (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е), реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом марки «FRUEHAUF TX 34 C», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000213 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 :

- може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування, суду, для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Підтвердженням ризику є наявність у підозрюваного паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз або в інший спосіб схилити їх до спотворювання обставин ДТП;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він має посвідчення водія НОМЕР_4 , тобто не обмежений у можливості керувати транспортними засобами.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі "Панченко проти Росії" ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; "Бегчіев проти Молдови" - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа "Ньюмейстер проти Австрії" - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; "Ідалов проти Росії", "Гаріцкі проти Польщі", "Храіді проти Німеччини", "Іліжков проти Болгарії" - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

З огляду на зазначене та з врахуванням позитивних характеризуючих матеріалів на ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки (одружений та має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження), суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження ризик можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Що стосується ризику можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, то суд приходить до висновку, що вказаний ризик не підтверджений жодним належним та допустимим доказом, а тому є необґрунтованим та безпідставним в розумінні діючого КПК та при прийнятті рішення до уваги не приймається.

Стосовно посилання прокурора на інший ризик, то суд погоджується з такими доводами і констатує, що на теперішній час існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, щодо можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни своїх показів на такі, що не відповідають дійсності.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, доведено існування зазначеного вище ризику, що передбачено ст.177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу, судом також враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи у ФОП " ОСОБА_8 ", одружений, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, будь-якої інформації про наявність у підозрюваного близьких родичів за кордоном чи на непідконтрольній території України суду не надано.

Під час розгляду даного клопотання, сторона обвинувачення не навела переконливих доводів та доказів на їх обґрунтування щодо того, що застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, не буде достатнім для досягнення цілей, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, буде достатнім для запобігання ризику, на який посилається прокурор, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 27.09.2020 року включно запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку із застосуванням зазначеного вище запобіжного заходу, заборонити підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на останнього строком до 27.09.2020 року включно обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування у будь-який спосіб із усіма свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного, за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею (судом) може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1