Справа № 466/9737/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001430 від 25.11.2020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харківці Пирятинського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військового коледжу сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 08 квітня 2019 року о 19 год. 30 хв. самовільно залишив військовий коледж сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду та перебував поза межами розташування території військового коледжу сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 до 29 листопада 2019 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), а саме моменту вступу на службу у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, надав покази про вчинення ним кримінального правопорушення, якими повністю підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, усвідомив протиправність своїх дій. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати.

Суд знаходить, що факт вчинення кримінально-протиправних дій та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними по справі доказами.

Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, згідно ч. 2 ст. 394 КПК України, ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Оцінюючи встановлені та дослідженні судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, так як своїми умисними діями він вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому - відсутні.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Відповідно до вимог п. 7-1 ч. 2 ст. 291 КПК України, підстави для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні.

Відповідно до вимог п. 8-1 ч. 2 ст. 291 КПК України, розмір пропонованої вигоди викривачу відсутній.

Цивільний позов не заявлявся.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є солдатом та учасником бойових дій, на обліку у лікаря медичної служби Збройних Сил України, в психіатричному та психонаркологічному диспансерах не перебуває, негативну службову характеристику Військового коледжу сержантського складу, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за яким кваліфіковано скоєне ним кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, проте суд знаходить, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і його слід звільнити від відбування покарання, встановивши іспитовий термін з покладенням відповідних обов`язків.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1