ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/93/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/577/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.286 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/818/577/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полетайки Шахунського району Горківської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.
Постановлено стягнути:
-з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_10 27067 грн. 27 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди та 44676 грн. - на відшкодування моральної шкоди;
-з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 2000 грн. - франшизи, 55 324 грн.- на відшкодування моральної шкоди, а всього 57324 грн.

Як установив суд, 28 жовтня 2018, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 11193», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул.Луї Пастера у м.Харкові зі сторони вул.12-го Квітня в напрямку вул.Зубарєва зі швидкістю приблизно 40 км/год. Під час руху, в районі будинку № 304 по вул.Луї Пастера, ОСОБА_8 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
п.12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»
та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який рухався зліва направо відносно напрямку його руху.
Внаслідок події пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні та згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/400-А/18 від 20.12.2018 року причиною його смерті є важка черепно-мозкова травма та її ускладнення - набряк дислокація стовбуру головного мозку.
Порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_8 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно напрямку його руху та якого він об`єктивно міг виявити, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і допустив на нього наїзд, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи обґрунтованості засудження, правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 та справедливості призначеного основного покарання за його видом і розміром, просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_8 від додаткового покарання; скоротити іспитовий строк до 1 року, а також зменшити суму моральної шкоди за цивільним позовом до 10 000 грн. Зазначив, що обвинувачений бажає відшкодовувати завдану моральну шкоду, однак через неспівмірність задоволеної судом суми за цивільним позовом в розмірі 55 324 грн. та фактичними доходами обвинуваченого, наразі немає такої можливості. Відзначив, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером, його дружина також є пенсіонером, інших джерел доходів, окрім пенсії, не мають. Відзначив, що у зв`язку з подіями ДТП та душевними переживаннями обвинувачений 08.11.2018 року переніс гострий інфаркт міокарда у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря та потребує постійного лікування. Наголосив, що покладення на обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами позбавляє останнього, окрім іншого, можливості здійснювати переміщення належного йому транспортного засобу для проведення ремонту та подальшого продажу з метою відшкодувати моральну шкоду потерпілому. Указав, що у вироку допущено арифметичну помилку щодо часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_8 цивільного позову на суму 800 000 грн., хоча загальна ціна позову складає 235 393 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за інформацією нарколога в лютому 1985 року був поставлений на облік із синдромом залежності від алкоголю, але в момент ДТП у стані алкоголю чи наркотичного сп`яніння не перебував, є пенсіонером, одружений, його дружина також пенсіонерка, відповідно до довідки про доходи ОСОБА_8 отримує щомісячний розмір пенсії 1497 грн., у період з 08.11.2018 року перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у зв`язку із ІБС: гострим інфарктом міокарда, стенозуючим коронаросклерозом, ургентна коронаграфія, перебуває на диспансерному обліку з приводу постінфарктного кардіосклерозу.

Судом було також враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України та наслідки які настали у виді смерті людини, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність звільнення ОСОБА_8 від додаткового покарання, навівши цьому належні мотиви.

Що стосується посилання у скарзі захисника на те, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє обвинуваченого, можливості здійснювати пересування належного йому транспортного засобу для проведення його ремонту та подальшого продажу з метою відшкодувати моральну шкоду потерпілому, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для звільнення ОСОБА_8 від додаткового покарання, оскільки суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.

Крім того, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд першої інстанції вважав за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, тривалість якого, на думку колегії суддів є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для зниження терміну іспитового строку, як про це ставить питання захисник в своїй апеляційній скарзі.

Що стосується розміру грошових стягнень на відшкодування моральної шкоди у сумі 55324 грн. потерпілому ОСОБА_12 внаслідок заподіяння смерті його батьку, то він судом визначений відповідно з вимогами ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням вищевказаних обставин, за яких було спричинено загибель людини, глибини та тривалості моральних страждань і переживань, які переніс потерпілий у зв`язку з втратою близької йому людини.

Вважати визначений судом розмір грошових стягнень на відшкодування моральної шкоди занадто великим, як про це наголошено в апеляційній скарзі захисника, колегія судді підстав не вбачає.

Згідно ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника про допущену у вироку арифметичну помилку про часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 цивільного позову на суму 800 000 грн., хоча загальна ціна позову складає 235 393 грн., колегія вважає за необхідне роз`яснити, що зазначена описка не впливає на суть прийнятого рішення, не погіршує становище ОСОБА_8 , а тому може бути виправлена в порядку, передбаченому ст.379 КПК України, судом першої інстанції.

З огляду на наведене, підстав для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: