УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000682 від 23.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло означене клопотання про скасування арешту майна, яке обґрунтовується наступним.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2018 року задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт, в тому числі, на автомобіль «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , два автомобільних державних номерних знаки НОМЕР_1 .

Заявник зазначає, що при вирішенні питання накладення арешту майна слідчим суддею не було враховано, що вищевказаний транспортний засіб належить особі, яка будь-якого відношення до розслідуваного кримінального провадження не має, в свою чергу дія арешту майна обмежує гарантоване йому право власності.

Зокрема, автомобіль «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_4 та був переданий останнім в тимчасове користування ОСОБА_5 .

Власник автомобілю «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_4 наразі упродовж 1 року та 9 місяців позбавлений можливості розпоряджатися, користуватися та володіти належним йому майном.

ОСОБА_4 не є стороною у кримінальному провадженні №0000682 від 23.09.2018 року, жодного відношення до вказаного кримінального провадження не має, про обставини вказаного кримінального провадження, останній не обізнаний.

Крім того, заявник зазначає, що постановляючи ухвалу про арешт майна слідчим суддею не були дотримані вимоги ст. 173 КПК України, й в цілому, арешт майна було накладено незаконно.

З огляду на викладене, заявник звертається з даним клопотанням до слідчого судді, в якому просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді від 27.09.2018 року арешт майна на транспортний засіб «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , два автомобільних державних номерних знаки НОМЕР_1 .

Заявник в судове засідання не з`явився, між тим від останнього надійшла заява про розгляд поданого клопотання за його відсутності. Крім того, від заявника надійшло уточнене клопотання про скасування арешту майна.

Від прокурора також надійшла заява про розгляд поданого клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, в якій він просив відмовити в задоволенні поданого клопотання, посилаючись на обставини в частині того, що арештований автомобіль «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 є речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000682 від 23.09.2018 року.

Таким чином, вивчивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2018 року задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт, в тому числі, на автомобіль «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , два автомобільних державних номерних знаки НОМЕР_1 .

Згідно змісту вказаного судового рішення вбачається, що арешт майна в рамках кримінального провадження №0000682 від 23.09.2018 року було накладено, оскільки слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає категорії речових доказів.

За таких обставин, оскільки арешт майна слідчим суддею накладався з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), слідчий суддя не може визнати достатніми для скасування арешту майна посилання заявника на відомості в частині того, що власник арештованого транспортного засобу не є підозрюваним в рамках вказаного кримінального провадження, оскільки з зазначеної підстави, арешт майна може бути накладено на майно будь-якої фізичної особи.

Що стосується посилання заявника на не дотримання слідчим суддею вимог ст. 173 КПК України, а також на незаконність накладеного арешту майна, то вказані доводи не належать до предмету розгляду слідчого судді, оскільки надання правової оцінки вказаним обставинам належить до компетенції суду апеляційної інстанції, в той час як слідчий суддя уповноважений на надання правової оцінки обґрунтованості/необґрунтованості, наявності/відсутності необхідності у подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Між тим, враховуючи, що арештоване майно являється власністю особи, яка будь-якого відношення до кримінального провадження №0000682 від 23.09.2018 року не має ( ОСОБА_4 ), з огляду на час, який минув з моменту накладення арешту майна, а також в цілому час, протягом якого триває досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що подальше обмеження права власності означеної особи не відповідатиме вимогам розумності та пропорційності.

Так, на думку слідчого судді, сторона обвинувачення об`єктивно мала процесуальну можливість здійснити всі необхідні дії з арештованим майном, в тому числі, провести всі необхідні експертні дослідження та зафіксувати відповідну доказову інформацію.

Більше того, слідчий суддя враховує, що до даного клопотання заявником було долучено висновок експерта №2395-Х від 26.11.2018 року, з якого вбачається, що на змивах з ручок дверей автомобіля «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 сліди продуктів пострілу відсутні.

З огляду на викладене у сукупності, доводи заявника в частині відсутності подальшої необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слідчий суддя розглядає обґрунтованими, а відтак, приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання та скасування накладеного арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 169, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000682 від 23.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2018 року арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , два автомобільних державних номерних знаки НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1