Справа № 344/4294/20
Провадження № 1-кп/344/629/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, проживаючої по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 заподіяла необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебувають у неприязних відносинах із своїм сусідом ОСОБА_5 18 січня 2020 року близько 19год. ОСОБА_7 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 перебували в приміщенні власної квартири АДРЕСА_2 . Почувши шум із квартири АДРЕСА_3 , що на четвертому поверсі вказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_5 , ОСОБА_7 зателефонувала йому з вимогою припинити порушення тиші. Так як шум із квартири АДРЕСА_3 не припинявся, а ОСОБА_5 на зауваження не відреагував, у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 разом із матір`ю ОСОБА_9 близько 19год. 25хв. 18.01.2020 року вийшли зі своєї квартири, яка знаходиться на третьому поверсі будинку, піднялись сходовою кліткою на четвертий поверх до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 будинку та почала гучно стукати у двері вказаної квартири. Двері відчинив ОСОБА_4 який в той час перебував із сім`єю в гостях у ОСОБА_5 . Побачивши, що в приміщенні квартири, крім ОСОБА_5 , перебувають ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_11 , ОСОБА_7 почала виражатись словами ненормативної лайки в їх сторону, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 зайшла у приміщення коридору квартири АДРЕСА_3 , підійшла до потерпілого ОСОБА_5 та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді протиправного заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, хоча повинна була і могла їх передбачити, тобто діючи необережно, зі злочинною недбалістю, різко штовхнула ОСОБА_5 руками у плече, внаслідок чого останній втратив рівновагу та упав з прискоренням до підлоги на ліву руку. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої верхньої кінцівки з переломом хірургічної шийки лівої плечової кістки без зміщення уламків та синцем в ділянці лівого плеча, яка відповідно до висновку експерта № 77 від 24.02.2020 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Продовжуючи свої протиправні дії, близько 19год. 25хв. 18.01.2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин підійшла до потерпілого ОСОБА_4 та умисно рукою подряпала обличчя ОСОБА_4 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді подряпини в лобно-скороневій ділянці зліва, яка згідно з висновком експерта № 76 від 24.02.2020 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнала повністю та беззастережно, щиро розкаялася та подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими, правові наслідки такого звільнення їй зрозумілі.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 не заперечили проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, оскільки обвинувачена в повній мірі добровільно відшкодувала потерпілим завдану шкоду, про що вони написали відповідні розписки.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що оскільки обвинувачена ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вона примирилася з усіма потерпілими та повністю відшкодувала завдану шкоду, тому на підставі ст. 46 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження з цього приводу суд вважає, що ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема на підставі ст. 46 КК України, а згідно з ч. 1 ст. 286 цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Статтею 46 КК України передбачено можливість звільнення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, вчинено 18 січня 2020 року.

В той же час 01 липня 2020 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України, в тому числі і до ст.ст. 12, 46, 125 та 128.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому, враховуючи вимоги ст.ст. 4 та 5 КК України суд вважає, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 слід застосувати положення статей 12 та 46 КК України в редакції, яка діє на даний час, оскільки такі норми поліпшують її становище, а санкції ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України підлягають до застосування в редакції, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень, оскільки чинні на даний час санкції зазначених статей КК України посилюють кримінальну відповідальність і відповідно не мають зворотної дії в часі.

Крім цього, судом поза розумним сумнівом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності і під час судового провадження вона примирилася з потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та добровільно повністю відшкодувала завдану шкоду.

Перешкод для застосування ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з цих підстав судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі правові підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з її примиренням з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 314, 370, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з її примиренням з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.

Речові докази: два оптичні диски із відеозаписами з нагрудних камер працівників УПП в Івано-Франківській області (постанова слідчого від 24.02.2020 року) зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2020 року.