Справа №577/977/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/501/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, а також збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/977/19 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2020, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. В`язове Конотопського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду та ухвалити виправдувальний вирок, а також відмовити в задоволенні цивільного позову та не стягувати з нього процесуальні витрати, оскільки відсутні докази того, що він мав на меті підробку документа чи здійснював його використання з метою неповернення автомобіля власнику. Крім того, його діями шкода не заподіяна, а інкриміновані йому злочини не є злочинами проти власності. Також вказує, що дві з трьох почеркознавчих експертиз стосуються свідків, а не його;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, виключивши посилання суду на ст. 475 КПК, оскільки вона регламентує порядок ухвалення вироків на підставі угоди.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілий ОСОБА_14 просить залишити вирок суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2020 ОСОБА_11 визнаний винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК, і йому призначене покарання: за ч. 1 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі 17000 грн; за ч. 4 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_11 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Стягнуто на користь ОСОБА_15 114868,49 грн майнової та 10000 грн моральної шкоди, а також на користь держави 51623 грн процесуальних витрат.

Згідно вироку, влітку 2015 р. ОСОБА_11 отримав у користування від ОСОБА_16 автомобіль «ВАЗ 21214» д. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_15 . 27.08.2015 ОСОБА_11 , діючи без відома та згоди ОСОБА_15 , прибув до Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів: Сумська область, м. Конотоп, вул. Вирівська, 19а, та звернувся до оператора комп`ютерного набору із заявою про проведення операції зі зняття з обліку для подальшої реалізації вказаного т/з, який заповнив в електронному вигляді, роздрукував та надав ОСОБА_11 заяву № 71085439 від 27.08.2015 щодо проведення операції «Зняття з обліку для реалізації» автомобіля від імені власника ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_17 власноручно підробив у вказаній заяві три рукописні підписи від імені власника автомобіля ОСОБА_15 в графах «Зміст заяви перевірив ОСОБА_15 », «Здав» і «Отримав», тим самим без відома та всупереч волі власника т/з вніс неправдиві дані до офіційного документу щодо згоди останнього на обробку та зберігання операції «Зняття з обліку для реалізації» автомобіля, а також засвідчив факт здачі власником т/з ОСОБА_15 первинних номерних знаків та отримання номерних знаків для разових поїздок. 28.08.2015 ОСОБА_11 , з метою неповернення т/з власнику, надав уповноваженій особі Центру надання послуг заяву № 71085439 від 27.08.2015, тим самим використав завідомо підроблений документ. Як наслідок уповноважена особа Центру видала ОСОБА_11 облікову картку про зняття з обліку для реалізації автомобіля, право власності на який без відома та всупереч волі власника в подальшому зареєстровано за іншою особою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просили скасувати вирок, доводи прокурора ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив скасувати вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи представника потерпілого ОСОБА_10 про залишення рішення суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином умотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні злочинів, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів (у межах обвинувального акта) ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Допитаний в ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочинів не визнав і пояснив, що його знайомий ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_18 придбати автомобіль «Нива». Він приїхав з ОСОБА_18 в м. Ніжин оглянути т/з, однак їх не влаштувала ціна, тому вони повернулися. Згодом він дізнався, що ОСОБА_18 той автомобіль купив. Як його підпис опинився на документах і яким чином ОСОБА_18 продав автомобіль він не знає.

Однак такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 щодо непричетності до вчинення злочинів не знайшли свого підтвердження як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і у ході апеляційного розгляду, а суд першої інстанції вірно встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_15 надав показання, згідно яких у 2010 р. він купив автомобіль «Нива» і надав ОСОБА_19 право керування цим т/з. Восени 2015 р. йому стало відомо, що ОСОБА_19 продав «Ниву», довіреність на ім`я останнього не давав.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що якось йому зателефонував ОСОБА_20 і повідомив, що чоловік на ім`я ОСОБА_21 продає автомобіль «Нива». Він зателефонував знайомому ОСОБА_22 з м. Конотоп. ОСОБА_21 пригнав автомобіль до нього додому та залишив, а документи на нього показав і забрав. Згодом приїхали ОСОБА_18 і ОСОБА_11 подивитися автомобіль та вирішили купити його. Він зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що мається покупець. Через годину приїхав ОСОБА_21 забрав автомобіль. Про подальшу долю автомобіля йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що знає ОСОБА_19 , який звертався до нього з продажу автомобіля «Нива», тому він порекомендував ОСОБА_16 як перекупника автомобілей. Більше йому нічого не відомо.

Згідно показань ОСОБА_18 у 2015 р. йому зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що на продаж є «Нива». Разом з ОСОБА_11 вони поїхали в м. Ніжин подивитися на автомобіль, але їх не влаштувала ціна. Через декілька днів зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що власник може знизити ціну. Він погодився та приїхав в м. Ніжин, де зустрівся з власником, ім`я якого не пам`ятає. Той передав йому доручення та свідоцтво на т/з, а він відав йому гроші та забрав машину. Через декілька місяців він вирішив продати цей автомобіль та зателефонував продавцю. У МРЕВ оформили документи та зняли т/з з реєстрації. ОСОБА_11 участі в знятті з реєстрації автомобіля не приймав. Через деякий час він продав автомобіль.

Показання потерпілого та свідків об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, які також підтверджують факт вчинення ОСОБА_11 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, а саме з:

- копію свідоцтва САЕ182511 про реєстрацію т/з «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_2 , власник ОСОБА_15 ;

- копією облікової карти № НОМЕР_3 від 28.08.2015 про зняття з обліку для реєстрації т/з «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_2 (попередній н. з. НОМЕР_1 ) та видачу знаків для разових поїздок НОМЕР_4 ;

- довідкою-рахунком серії НОМЕР_5 від 14.10.2015, яка видана ОСОБА_23 в тому, що їй продано т/з «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 ;

- копією заяви № 71085439 від 27.08.2015 щодо проведення операції «Зняття з обліку для реалізації» т/з «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_2 , в якому містяться три підписи від імені ОСОБА_15 ;

- висновком експерта № 19/119/6-6/92е від 28.09.2018, згідно якого підписи від імені ОСОБА_15 у графах «Зміст заяви перевірив(ла) ОСОБА_15 », «Здав» та «Отримав» у заяві № 71085439 від 27.08.2015 про зняття з обліку т/з виконані не ОСОБА_15 , а іншою особою;

- висновком експерта № 64-70 від 31.01.2019, згідно якого підписи від імені ОСОБА_15 у графах «Зміст заяви перевірив(ла) ОСОБА_15 », «Здав» та «Отримав» у заяві № 71085439 від 27.08.2015 виконані ОСОБА_11 , а також іншими доказами.

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_11 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не мав на меті підробку документа чи його використання з метою неповернення автомобіля власнику, то вони є необгрунтованими, так як виходячи із сукупності всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень та наявності відповідних доказів, змісту документа щодо проведення операції «Зняття з обліку для реалізації» та правових наслідків для власника автомобіля, ОСОБА_11 , підробляючи від імені потерпілого ОСОБА_15 підписи в заяві № 71085439 від 27.08.2015, згідної якої він просив зняти т/з із реєстрації, а також засвідчив факт здачі номерних знаків і отримання знаків для разових поїздок, не міг не усвідомлювати як сам факт підроблення офіційного документа, який посвідчувався ВРЕР м. Конотоп та Конотопського району, так і використання цього документа, який подається виключно з єдиною метою зняття т/з із обліку для його реалізації, що відповідно свідчить про наявність суб`єктивної сторони злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК і спростовує позицію сторони захисту.

Є необгрунтованими й доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що його діями потерпілому шкода не завдана, оскільки незважаючи на те, що інкриміновані йому правопорушення не відносяться до злочинів проти власності, але саме внаслідок підроблення та використання ОСОБА_11 заяви № 71085439 від 27.08.2015 з конкретною метою продаж належного ОСОБА_15 т/з «ВАЗ 21214» став можливим, який в результаті цього вибув з його власності поза межею його волі.

На підставі ст. 1177 ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, а згідно ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 23, 1167 ЦК).

Розглядаючи цивільний позов, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, потерпілому завдана майнова шкода, яка полягає у фактичній втраті права власності на належний йому автомобіль, оскільки в послідуючому т/з «ВАЗ 21214» був зареєстрований за іншою особою. При цьому, вирішуючи цивільний позов у частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, яку потерпілий зазнав унаслідок вчинення кримінальних правопорушень, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК, визначив розмір грошового відшкодування, який відповідає принципам розумності, виваженості і справедливості.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного вирішення цивільного позову не заслуговують на увагу, так як суд першої інстанції вірно установив наявність підстав для стягнення з обвинуваченого завданої ним майнової та моральної шкоди.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 119 КПК процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат, пов`язаних із залученням експертів. При цьому ч. 2 ст. 124 КПК передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В кримінальному провадженні виконані три судово-почеркознавчі експертизи, проведені на підставі постанов слідчого з метою з`ясування усіх фактичних обставин, які мають значення та підлягають доказуванню, тому суд першої інстанції обгрунтовано стягнув відповідні витрати з обвинуваченого, винуватість якого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена у встановлений законом спосіб.

Допущена судом першої інстанції технічна описка в мотивувальній частині вироку при посиланні на ст. 475 КПК, якою суд керувався при ухваленні свого рішення, може бути виправлена в порядку ст. 379 КПК і не є підставою для скасування чи зміни судового рішення відповідно вимог кримінального процесуального закону, тому доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2020 відносно ОСОБА_24 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4