Справа № 161/635/19 Провадження №11-кп/802/209/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27.04.2015 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 19.12.2017 року на підставі ст.81 КК України, 27.12.2017 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 3 місяці 26 днів.
-12.11.2018 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 01.07.2019 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень за проведення експертиз.
Цим вироком вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 28.10.2018 року близько 18 год.00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом віджиму вікна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно проник у вищевказану квартиру, звідки викрав мобільний телефон марки «Archos» чорного кольору вартістю 2590 грн., мобільний телефон марки «Леново», чорного кольору, вартістю 1500 грн., п`ять пляшок горілки по 0,5 літра кожна марки «Козацька рада», загальною вартістю 500 грн., курячі стегна вагою 2 кг, загальною вартістю 80 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 4670 грн.
Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, захисник ОСОБА_7 . ОСОБА_9 оскаржує вирок суду з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості. Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги пом`якшуючу покарання обставину активне сприяння розкриттю злочину, наявність якої була встановлена під час досудового розслідування і судового розгляду, таким чином суд, за наявності цієї та інших пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто при наявності для того підстав, не застосував і не навів мотивів незастосування положень ст. 69 КК України призначення покарання нижче від найнижчої межі. Крім того, судом першої інстанції не було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, має намір відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, задовільні характеристики, позицію потерпілої, котра не наполягала на призначенні суворого покарання.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої в ч.3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив доводи скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, урахував конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому судом порядку, позицію потерпілої щодо призначення виду та розміру покарання.
З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, та ту, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції враховано особу підсудного, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, однак злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, завдані збитки потерпілій не відшкодував, та призначено покарання межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Згідно приписів ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Апеляційний суд вважає, що за наявності двох обставин, які пом`якшують покарання, врахованих судом, постійне місце проживання обвинуваченого, задовільні характеристики, наміри винного відшкодувати завдані збитки обставини, на які посилається апелянт у своїй скарзі, не можуть бути підставами для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ці обставини не утримали обвинуваченого від вчинення тяжкого злочину та не можуть бути взяті судом до уваги як обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Таким чином, посилання, наведені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає покарання, призначене місцевим судом в мінімальних межах інкримінованого обвинуваченому злочину, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Таким чином, законних підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених у скарзі та її задоволення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді