Справа № 487/4945/20
Провадження № 1-кс/487/5426/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 з можливістю внесення застави, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням розміру застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 (сто шістдесят вісім) тисяч 160 (сто шістдесят) гривень. Визначити у разі внесення застави необхідність виконання підозрюваним ОСОБА_6 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, не покидати межі м. Миколаєва, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю - щосереди; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України, носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна або без такої. Особа яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, позбавляється можливості бути звільненою від відбування покарання з випробуванням (у порядку ст. 75 КК України). Відповідно до примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_6 займаючи посаду оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області є службовою особою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваному не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: п. 1.1 ОСОБА_6 в порушення вищевказаних норм, займаючи посаду оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, дає змогу останньому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як злочин у якому він підозрюється вчинений під час виконання ним службових обов`язків; п. 1.3 За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; п. 1.4 Враховуючи тривалий час перебування на посаді оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме починаючи з 2018 року по теперішній час, враховуючи досвід отриманий за час перебування на вказаній посаді, дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п. 1.5 Перебуваючи на волі, займаючи посаду оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, та не будучи відстороненим від посади, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, а саме надалі вимагати та одержувати неправомірну вигоду від громадян, шляхом використання службового становища або вчинити інший злочин пов`язаний з його службовою діяльністю. Відтак, у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним обрати щодо ОСОБА_6 , відповідно п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 182 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із тяжкості та винятковістю даного правопорушення з метою забезпечення виконання особою покладених на неї обов`язків з правом внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із необґрунтованістю підозри, невірною кваліфікацією, недоведеністю ризиків, а також недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу. З урахуванням даних про особу підозрюваного просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав захисників, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєвіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 19.08.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Миколаївської області.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 09.07.2018 за № 182 о/с ОСОБА_6 , призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, у спеціальному званні лейтенант поліції та відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.
Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.
Статтею 23 Закону встановлено, що одними із основних повноважень поліції є виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних правопорушень, припинення виявлених кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності, розшук та доставка осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.
Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_6 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати своє становище та пов`язані з ним можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів. Таким чином, ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 9 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні і адміністративні правопорушення; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.
Відповідно до ст. 41 КПК України будучи оперуповноваженим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 здійснює слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора.
Під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора ОСОБА_6 користується повноваженнями слідчого.
У своїй діяльності ОСОБА_6 повинен керуватися Конституцією та законами України, у т.ч. Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими і відомчими актами.
Відповідно до ст. 18 Закону України про Національну поліцію, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до посадової інструкції оперуповноваженого ВКП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області затвердженої 03.01.2020 начальником Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області полковником поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтримує взаємодію зі слідчими органами забезпечує оперативне супроводження порушених кримінальних проваджень до їх розгляду у суді та притягнення винних до відповідальності. Забезпечує повне і точне виконання вимог наказу щодо повного і своєчасного розгляду пропозицій, скарг, заяв і повідомлень громадян, у т. ч. про кримінальні правопорушення, своєчасне їх введення до єдиного реєстру і прийняття законних рішень. Забезпечує дотримання прав та свобод людини та громадянина. Вживає дії для запобігання та усунення будь-яких порушень або невідповідностей.
Однак, будучи працівником державного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, ОСОБА_6 з метою особистого незаконного збагачення, протиправно використавши надані йому службові повноваження, передбачені переліченими Законами України і відомчими актами, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.
Відділом дізнання Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у формі дізнання кримінального проступку у провадженні № 0000107 за ч. 1 ст. 309 КК України за фактом виявлення 16.07.2020 ст. інспектором 2-го взводу РПОП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 у ОСОБА_10 згорток речовини ззовні схожої на наркотичні засоби.
Так, наприкінці липня 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, до ОСОБА_10 , який проживає спільно із ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 прибув оперуповноважений ВКП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , який повідомив, що він виконує доручення слідчого у кримінальному провадженні за фактом виявлення наркотичних засобів у ОСОБА_10 та зазначив про необхідність надати йому паспорт громадянина України, який належить ОСОБА_10 , після чого останній разом з ОСОБА_11 передав вказаний документ ОСОБА_6 , який зробивши фотознімок на власний мобільний телефон повернув його.
У той же час, в ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди за сприяння у не притягненні ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за дії, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, для реалізації якого останній почав цікавитись у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про їх матеріальне забезпечення та спроможність заплатити неправомірну вигоду.
Далі, ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_11 про те, що для уникнення від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, останнім необхідно надати йому неправомірну вигоду не зазначаючи при цьому її розмір.
Надалі, 17 серпня 2020 року ОСОБА_11 прибула по власних справах до Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області, яке знаходиться по вул. Декабристів, 5а у м. Миколаєві де біля входу в Центральний ВП ГУНП в Миколаївській області який розташований навпроти УДМС в Миколаївській області за адресою: вул. Декабристів, 8 у м. Миколаєві знаходився ОСОБА_6 , який побачивши ОСОБА_11 покликав до себе.
Остання, виконуючи вимогу ОСОБА_6 , підійшла до нього, після чого ОСОБА_6 , окрім іншого, повідомив, що для уникнення ОСОБА_10 кримінальної відповідальності за придбання та зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_11 необхідно надати йому неправомірну вигоду, розмір якої ОСОБА_6 повідомить у подальшому, додавши орієнтовний розмір, який становить не менше ніж 1000 (одна тисяча) доларів США.
Крім того, ОСОБА_6 , з метою завершення свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди, повідомив про необхідність надати йому власний номер мобільного телефону та повідомив, що передзвонить пізніше.
Наступного дня, зранку 18.08.2020 на мобільний термінал ОСОБА_11 з абонентським номером НОМЕР_1 надійшло 9 викликів з абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 .
Побачивши пропущенні виклики ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_6 , який повідомив про необхідність негайної зустрічі, на що ОСОБА_11 сказала, що зможе зустрітись об 11 год. 00 хв. та вже об 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 прибувши до місця мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонував на власний мобільний термінал останньої і виказав вимогу негайно вийти з дому.
В свою чергу ОСОБА_11 , виконуючи вимогу ОСОБА_6 , вийшла на вулицю біля будинку де мешкає, після чого останній повідомив про необхідність сісти до його автомобіля. Надалі, одразу після того, як ОСОБА_11 сіла у автомобіль ОСОБА_6 , останній зрушив з місця та поїхав до житлового комплексу «Княжичі», який знаходиться по вул. Північна, 2 у м. Миколаєві.
Прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 створивши передумови для одержання неправомірної вигоди, почав вимагати з ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США за сприяння у не притягненні до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 .
Також, ОСОБА_6 розуміючи протиправність своїх дій, повідомив про необхідність негайної передачі вказаної неправомірної вигоди, усвідомлюючи, що його злочинні дії можуть бути викриті співробітниками правоохоронних органів. Далі, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_11 , щоб остання подумала, а він зателефонує їй о 17 год. 00 хв.
Після того, 18.08.2020 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 з власного мобільного телефону зателефонував ОСОБА_11 та запитав, чи готова в неї сума грошових коштів, яку вона має йому передати в якості неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, на що остання повідомила про відсутність на даний час такої суми грошових коштів та зможе їх позичити в період з 23.08.2020 по 25.08.2020 у матері ОСОБА_10 , яка на теперішній час знаходиться на заробітках у м. Києві.
На це ОСОБА_6 повідомив, що після того, як в неї будуть у наявності вказані грошові кошти, їй необхідно зателефонувати, при цьому додавши, що грошові кошти необхідно шукати якнайшвидше для уникнення негативних наслідків для ОСОБА_10 та можливого повторного переслідування останнього працівниками поліції за придбання та зберігання наркотичних засобів, а також створення передумов для зазначеного переслідування.
Надалі, 02.09.2020 у обідній годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «21099» з д.н.з. « НОМЕР_3 » прибув до місця мешкання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого остання на вимогу ОСОБА_6 сіла на переднє пасажирське сидіння. Далі, ОСОБА_6 , в силу наявного досвіду, усвідомлюючи способи та методи документування протиправної діяльності з боку працівників правоохоронних органів, з метою конспірації своїх дій, почав рух на вказаному транспортному засобі у хаотичному порядку з метою уникнення переслідування в та в ході зустрічі спілкувались про вирішення питання із знайденою у ОСОБА_10 речовини, ззовні схожої на наркотичний засіб після чого ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_11 про наступну зустріч.
Того ж дня, близько 19 год. 50 хв., ОСОБА_6 на транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «21099» зеленого кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_3 » прибув за місцем мешкання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та перебуваючи у вказаному автомобілі наказав покласти всю суму неправомірної вигоди на переднє пасажирське сидіння.
В свою чергу, ОСОБА_11 , виконуючи вимогу ОСОБА_6 , поклала неправомірну вигоду у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, після чого з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів, останній за допомогою ультрафіолетового ліхтаря просвітив вказані грошові кошти та впевнившись, що вони не помічені за допомогою спеціальної хімічної речовини переклав їх на заднє пасажирське сидіння. Таким чином, ОСОБА_6 , одержав вимагаєму ним неправомірну вигоду у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США від ОСОБА_11 за сприяння у не притягненні до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 .
02.09.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 , це, зокрема, дані: заяви громадянки ОСОБА_11 , протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 02.09.2020 року; протоколів допиту свідка ОСОБА_11 від 25.08.2020 року та 03.09.2020 року; матеріалами щодо виконання доручення від 01.09.2020 року №64/20-7503, протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 26.08.2020 року; протоколу обшуку автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099», з державний номерний знак НОМЕР_3 ; протоколу обшуку Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 02.09.2020 року; протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 02.09.2020 року.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є безпідставними.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 368 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існують ризики, передбачені пунктами 2, 3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків, незаконного знищення, сховання або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Досудове розслідування перебуває на начальному етапі. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 177 УКПК України стороною обвинувачення доведено, що без встановлення відповідних обмежень, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені пунктами 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях йому загрожує покарання до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, який народився у 1997 році, має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання: ОСОБА_6 не одружений, дітей не має, має постійне місце мешкання за яким проживає з батьками та братом; утриманців не має; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного; позитиві характеристики ОСОБА_6 за місцем мешкання та за період навчання; відсутність у підозрюваного судимостей та відсутність на даному етапі повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 підозрюється у розмірі 3000 доларів США; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання ОСОБА_6 та повідомлення про підозру (03.09.2020 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_6 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 3 листопада 2020 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_6 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити та попередити ОСОБА_6 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 08.09.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1