ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2416/20

30 грудня 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000075 від 20.08.2020 та №0000526 від 07.10.2020по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Трубиці Костопільського району Рівненської області, проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, освіта неповна середня, раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 24.09.2019 за ч.1 ст.199, ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на термін 2 /два/ роки на шлях виправлення не став, 16 серпня 2020 року о 00 год. 15 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, перебуваючи біля банкомату «Приватбанк», що по вул.Грушевського 34, м.Костопіль Рівненської області, використовуючи без відома ОСОБА_7 його мобільний телефон, зняв через вказаний банкомат з належної ОСОБА_7 картки «Приватбанку» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2000 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Отже, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Також 30 вересня 2020 року в період з 18 год. 00 хв. по 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля під`їзду №38, що в м.Костопіль Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним власника та сторонніх осіб, таємно викрав належний ОСОБА_6 велосипед марки «VELOTRADE» моделі «Discovery ROCKET AM DD», вартістю 4363 грн. 39 коп., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Отже, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальних актах.

Потерпілі у судовому засіданні надали показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальних актах.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений та потерпілі не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, кваліфікуються як нетяжкий злочини.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Санкція ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.
Також судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2020 року у справі №564/1548/20 визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавленням волі строком на один рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду від 24 вересня 2019 року та призначено у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонено відлучатися з місця свого проживання з 22-00 години до 7-00 год. наступної доби.

Згідно приписів ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відтак, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2020 року по справі №564/1548/20 призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць.

Згідно із ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення судової експертизи вбачається, що розмір витрат на проведення судової товарознавчої експертизи становить 326,90 грн., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Речові докази відсутні.

Оскільки за вироком суду обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання у виді реального позбавлення волі та з урахуванням того, що набрав законної сили вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2020 року по справі №564/1548/20, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді реального позбавлення волі, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком у даній справі законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 обвинуваченим відшкодовано у добровільному порядку, майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим у добровільному порядку не відшкодовано, проте цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Керуючись ст.ст.118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2020 року по справі №564/1548/20 у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 326,90 грн. на проведення судової експертизи.

Речові докази відсутні.

Застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 взяти під варту із зали суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати із моменту затримання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1