ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 585/397/19 Номер провадження 11-кп/814/360/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Ромни Сумської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому:

-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2008 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2009 за ч.2 ст.186, ст.ст. 69, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці;
-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.04.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.06.2012 року за ч.2, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2016 року за ч.2 ст.185, ст. 69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці;
-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.05.2017 року за ч.2 ст.185 Кк України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці;

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 19 січня 2021 року 14год.40хв. включно.
Визначено заставу у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 54925 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн.
Згідно з клопотанням та ухвалою, у провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000559 від 15.07.2018 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він у період з 14.07.2018 по 10.12.2018 вчинив ряд епізодів таємного викрадення чужого майна, вчинених повторно, а саме, речей у потерпілих: ОСОБА_9 на загальну суму 3062 грн; ОСОБА_10 665, 67 грн; ОСОБА_11 1208 грн; ОСОБА_12 3000 грн; ОСОБА_13 3191 грн, а також один епізод відкритого викрадення чужого майна, вчиненому повторно, а саме речей та грошових коштів ОСОБА_14 на загальну суму 4709 грн.
Продовжуючи дію запобіжного заходу, суд зазначив, що не вбачає підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий тяжкий злочин проти власності, оголошувався в розшук, та по справі недопитані ще всі свідки, обґрунтованість підозри щодо нього. Таким чином, перебуваючи на свободі, є ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з під варти.
Вказує на необґрунтованість існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора.
Зазначає, що після звільнення ОСОБА_7 з під варти 08.03.2020, останній поїхав до брата у м.Суми та не міг повернутися у м.Ромни через обмеження міжміського сполучення внаслідок карантинних обмежень, при цьому добровільно з`являвся до суду для розгляду клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу. Вказане свідчить про те, що обвинувачений не переховується від суду, після оголошення останнього в розшук, ОСОБА_7 ніхто не телефонував, хоча у працівників поліції є його номер телефону.
Звертає увагу на відсутність відомостей щодо спроб обвинуваченого вплинути на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення. Майже всі свідки вже допитані, а тривала неявка свідків не може бути виправданням для тримання особи під вартою.
Вказує на необґрунтованість підозри з огляду на відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 , адже у останнього не вилучались телефони чи інші речі, які були предметами злочинів, відсутні відеозаписи з камер спостереження чи інші докази.
Зазначає, що суд не обґрунтував неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали п ровадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, доведених прокурором в судовому засіданні, тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має не зняті та непогашені судимості на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочини. Окрім цього, ОСОБА_7 інших джерел доходу, окрім злочинного не має, а також не має стійких соціальних зв`язків, а тому існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, а також вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Доводи захисника щодо відсутності наміру ОСОБА_7 переховуватись від суду після звільнення його з під варти 08.03.2020 року не є безумовною підставою вважати, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України зменшився або відсутній, оскільки не спростовує вищевказаних даних про особу обвинуваченого.

Окрім цього, є ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, частина з яких не допитана. З огляду на кількість епізодів злочинної діяльності та кількість потерпілих у даному кримінальному провадженні, тримання під вартою обвинуваченого на час вжиття процесуальних дій щодо їх допиту є виправданим.

Отже, доводи захисника щодо відсутності ризиків є безпідставними.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки вони передбачають перебування ОСОБА_7 на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.
Твердження захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри є неспроможними, так як поняття обґрунтованості пред`явленої особі підозри визначено на стадії досудового розслідування, а питання продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 вирішувалося в ході судового розгляду. На цій стадії кримінального провадження апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4