КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5201/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою до 13.11.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Республіки Грузії неодруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу або домашній арешт.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, подали в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційні скарги.

У поданій захисником ОСОБА_6 апеляційній скарзі, останній просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник стверджує, що застосований (та продовжений) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, а в матеріалах провадження наявні усі підстави для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК є необґрунтованою, ОСОБА_8 не має жодного відношення до його вчинення та вину не визнає. Крім того, фактично повідомлення про підозру здійснено не було.

Ризики, на які у своєму клопотанні посилається орган досудового розслідування, є недоведеними та ґрунтуються на припущеннях, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватися від слідства або вчиняти інші дії, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник просить суд звернути увагу на характеризуючі особу підозрюваного дані, зокрема наявність на його утриманні чотирьох дітей, троє із яких ще не досягли вісімнадцятирічного віку, відсутність судимостей та даних щодо перебування останнього на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, наявність позитивної характеристики.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали безпідставно не було визначено підозрюваному розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 у поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства України, прав та охоронюваних законом інтересів.

Захисник стверджує, що ОСОБА_8 не повідомлений про підозру у вчиненні жодного кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник зазначає, що слідчим суддею не було повною мірою досліджено докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, а отже, було порушено вимоги ст. 94 КПК України та не оцінено кожен доказ з точки зору належності та допустимості.

Слідчий у поданому клопотанні не вказав жодних обставин та ризиків, які пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , зокрема, повідомлення про підозру не є обґрунтованим, оскільки в розпорядженні слідчого відсутні докази, що вказують на вчинення кримінального правопорушення саме цією особою.

Захисник стверджує, що у вказаному кримінальному провадженні слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не перевірено можливість застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, окрім виключно тримання під вартою та не враховано дані щодо особи підозрюваного, наявності у останнього міцних соціальних зв`язків, утриманців та позитивних характеристик.

До зали судових засідань не з`явився один із апелянтів - захисник ОСОБА_6 , хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Жодних клопотань про причини відсутності у судовому засіданні на вказану дату не направляв. Враховуючи, що заперечень про розгляд апеляційних скарг за його відсутності від учасників не надійшло, колегія суддів вирішила за можливе проводити розгляд за відсутності захисника ОСОБА_6 , оскільки вказане не суперечить нормам чинного кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів, наданих до апеляційного суду вбачається, що Головним управлінням національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003431 від 02.08.2018 року за підозрою, зокрема, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.03.2020 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

21.03.2020 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

21.03.2020 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжено до 20.09.2020 року.

14.09.2020 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_13 строк тримання під вартою до 13.11.2020 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Колегія суддів звертає увагу, що всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Захисником ОСОБА_7 у доповненнях до апеляційної скарги зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, необхідність продовження строку досудового розслідування перевірена також слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва, яким 15.09.2020 року винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003431 до дев`яти місяців, тобто до 20.12.2020 року (а.с. 134).

Щодо доводів сторони захисту про те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК є необґрунтованою, ОСОБА_8 не має жодного відношення до його вчинення, а також, фактично повідомлення про підозру здійснено не було, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно повідомлення про підозру від 21.03.2020 року, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких останній підозрюється, а тому доводи захисників щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри є необґрунтованими.

Крім того, в як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений слідчим про підозру о 15 год. 30 хв. 21.03.2020 року, що засвідчено підписом останнього. При здійсненні вказаної процесуальної дії був присутній і захисник, підпис якого наявний на цій же сторінці повідомлення (а.с. 77).

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Крім того, доводи сторони захисту щодо незаконності проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки питання допустимості та законності доказів вирішуються судом під час розгляду провадження по суті.

Щодо необґрунтованості рішення слідчого судді в частині безпідставного, на думку сторони захисту, не визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слід зазначити наступне.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_8 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він, всупереч доводам захисників, довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторона захисту не позбавлена права на подання клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , в порядку ст. 201 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 13 листопада 2020 року включно, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4