КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000011 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, обвинувальний акт у кримінального провадженні направити до суду першої інстанції для його розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду про підстави повернення обвинувального акта прокурору є помилковими та не ґрунтуються на вимогах закону. Так обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК країни, оскільки у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, зазначено спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви цього правопорушення.

Захисником на апеляційну скаргу прокурора подані заперечення, в яких захисник, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила задовольнити її, захисника та обвинуваченого, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши наявні матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 29 серпня 2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (ас. 37).

11 жовтня 2019 року за результатами підготовчого засідання суд першої інстанції постановив ухвалу, яка наразі оскаржується, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 прокурору (ас. 66-68).
Ухвала обґрунтована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин не відповідає кваліфікованим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України, ідентичний викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України.

Також суд зазначив, що обвинувальний акт містить неодноразову вказівку на особу ОСОБА_9 , який діючи умисно, вніс завідомо неправдиві відомості із завищеними обсягами будівельних робіт, використаних матеріалів та понесених підрядником витрат, однак даний процесуальний документ не вказує на процесуальний статус особи ОСОБА_9 . Окрім того, з обвинувачення не зрозуміло, чи інкримінують обвинуваченому ОСОБА_5 вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України, спільно та узгоджено з особою ОСОБА_9 .

Як зазначено в ухвалі, дії щодо підписання та погодження офіційних документів за ст. 366 ч. 1 КК України інкриміновані ОСОБА_5 як службове підроблення - внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, однак з викладу фактичних обставин вбачається, що саме ОСОБА_9 було умисно внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів.
Також суд вказує про те, що згідно з обвинувальним актом потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано державу в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, однак жодного посилання на вказану державну установу виклад фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень не містить, лише зазначено, що ОСОБА_5 було нанесено істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам на суму 127 819 гривень 83 копійки.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 не був належним чином поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, адже виходячи з обставин, викладених у даному обвинувальному акті неможливо встановити, які саме дії поставлені йому у вину, про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ч. 2 ст.291 КПК України, є вичерпним, і передбачає те, що обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.
При цьому, частиною першою вказаної статті передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

Таких невідповідностей колегією суддів не встановлено.

Відповідно до змісту обвинувального акта він відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки містить: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); відомості про відсутність потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; відомості про відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання; відомості про відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив (ас. 1-36).

Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_5 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень з описом конкретних дій обвинуваченого по кожному інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в тих межах, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Викладені в обвинувальному акті на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості є достатніми для розуміння суті обвинувачення, а, посилаючись на недоліки сформульованого у ньому обвинувачення із зазначенням обставин, які підлягають перевірці під час судового розгляду, суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання.

Відтак обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.

При цьому порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто, обставини висунутого обвинувачення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті, які зазначені в ухвалі суду, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити із положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Посилання в оскаржуємій ухвалі на те, що:
- обвинувальний акт містить неодноразову вказівку на особу ОСОБА_9 , процесуальний статус якого не зазначений;

- з обвинувачення не зрозуміло, чи інкримінують обвинуваченому ОСОБА_5 вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України, спільно та узгоджено з особою ОСОБА_9 ;
- що саме ОСОБА_9 було умисно внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, при тому, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України,
виходять поза межи питань, які суд першої інстанції має право вирішувати під час підготовчого засідання, і свідчать про перевірку судом першої інстанції обставин інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних правопорушень.

Що стосується вказівки суду на те, що згідно з обвинувальним актом потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано державу в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, однак жодного посилання на вказану державну установу виклад фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень не містить, лише зазначено, що ОСОБА_5 було нанесено істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, спростовується змістом обвинувального акта, а, окрім того, суд тільки під час розгляду кримінального провадження по суті може перевірити дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 55 КПК України на стадії досудового розслідування стосовно підстав незалучення ТУ ДСА в Київський області, як потерпілу юридичну особу, у кримінальному провадженні.

Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає до задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3