Справа № 128/1740/20
УХВАЛА

10 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про вирішення питання приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого:
- 20.02.2004 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 141, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 20.12.2007 Ленінським районним судом м. Вінниці за .ч 2 ст. 307 , ст. 69, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 315, ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 12.08.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, ухвалою від 15.10.2009 вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 місяці 3 днів арешту, звільнено з зали суду по закінченню строку покарання;
- 10.10.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, по амністії 2014 року невідбута частина строку скорочена на 1/2, звільнився 18.09.2014 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 20 днів;
- 08.11.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, ухвалою від 10.01.2019 направлений в місця позбавлення волі;
- 20.03.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, вироком Вінницького апеляційного суду від 15.03.2019 вирок в частині призначеного покарання скасовано, вважати засудженим за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, вирок Вінницького міського суду від 08.11.2017 виконувати самостійно, ухвалою Вінницького районного суду від 01.11.2019 застосовано ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Вінницького міського суду від 08.11.2017 покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду від 20.03.2018 та призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:

Державна установа «Стрижавська виправна колонія (№81)» на підставі п. 13) ч. 1 ст. 537, п. 1) ч. 2 ст. 539 КПК України звернулася до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог закону №2617-VІІІ відносно ОСОБА_3 ..

Подання мотивоване тим, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Вказаним Законом №2617-VІІІ, винесені зміни: до ч. 2 ст. 309 КК України, яким пом`якшено відповідальність, а саме зазначено, що особи, винні у вчиненні такого кримінального правопорушення караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років; до ч. 1 ст. 185 КК України, яким пом`якшено відповідальність, а саме зазнеачено, що особи, винні у вчиненні такого кримінального правопорушення караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Представник ДУ Стрижавська виправна колонія (№81)» та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Однак, від начальника установи ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_3 надійшли заяви, в яких вони просять судове засідання проводити у відсутність представника установи та засудженого. Окрім того, засуджений ОСОБА_3 в заяві зазначив, що послуг адвоката не потребує.
Прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив подання розглянути у відсутність представника прокуратури. Вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України знизити засудженому ОСОБА_3 призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі до 3 років позбавлення волі.
Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.
Неявка цих осіб не позбавляє можливості розгляду вищевказаного подання, згідно ч. 5 ст. 539 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2018 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 358 КК України 2 років обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017, у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового злочину. Також на засудженого ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком Вінницького апеляційного суду від 15.03.2019 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2018 щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 допущено до самостійного виконання.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину. Також на засудженого ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2019 скасовано звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, застосованого вироком суду від 08.11.2017 та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 у виді 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2019 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішено питання про застосування покарання за вироками Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2019 та Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 щодо ОСОБА_3 .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 більш суворим, призначеним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2018, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частини 1 статті 185 КК України внесено зміни, згідно з якими:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Також вказаним Законом було внесено зміни до частин 1 та 2 статті 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч. 1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, була встановлена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першої даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Санкції ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України залишились незмінними.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що засудженому ОСОБА_3 слід знизити міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України з трьох років позбавлення волі, що перевищує санкцію нового закону до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону у виді п`яти років обмеження волі. Також засудженому ОСОБА_3 слід знизити міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2018 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, що перевищує санкцію нового закону до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону у виді трьох років позбавлення волі.

Разом із тим, суд не вбачає підстав для зміни кваліфікації діяння вчиненого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, з огляду на те, що вирішення питання щодо можливої перекваліфікації дій засуджених в порядку ст. 537 КПК України не передбачено. І навпаки, ч. 3 ст. 74 КК України передбачено можливість лише зниження призначеної міри покарання, а не перекваліфікації вчиненого особою діяння.
Враховуючи ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2019, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на три роки.

Керуючись ст.74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про вирішення питання приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання, відносно ОСОБА_3 - задоволити.

Знизити засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2018, що скасований вироком Вінницького апеляційного суду від 15.03.2019 в частині призначеного покарання, за ч. 2 ст. 309 КК України, з чотирьох років позбавлення волі до трьох років позбавлення волі.

Знизити засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру покарання, призначену вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України, з трьох років позбавлення волі до п`яти років обмеження волі.

З урахуванням ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2019 призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на три роки.

В решті призначеного засудженому ОСОБА_3 покарання - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1