Єдиний унікальний номер 719/100/20
Номер провадження 1-кп/722/62/20
У Х В А Л А

13 жовтня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції об?єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.389 КК України, вина якого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що наведені у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджені доказами. Просили змінити застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про час, місце і дату проведення судового розгляду кримінального провадження, за викликом до суду не з?явилися, однак подали письмові заяви, у яких просили судовий розгляд справи провести за їх відсутності.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Встановлено, що 20.08.2020 року Сокирянським районним судом щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.10.2020 року з можливістю внесення застави в розмірі 42040 грн. та покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підставою продовження запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, який у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу. При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України та особу обвинуваченого. Зокрема, сталим на даний період судового розгляду справи є ризик вчинення обвинуваченим, у разі перебування на волі, іншого кримінального правопорушення. Дієвість цього ризику обумовлена тим, що під час перебування обвинуваченого під домашнім арештом, останній порушив покладені на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в результаті чого на даний час обвинувачується у повторному вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності.

При цьому, суд вважає, що прокурором не доведено належними доказами наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , його злочинної спрямованості, обумовленої тим, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів в період не відбутого покарання за попереднім вироком суду, а також підвищену суспільну небезпечність, з урахуванням того, що обвинувачений ніде офіційно не працює та не має міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 60 діб., який не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою за наявності передумов регламентованих п.п.1-3 ч.1 ст.194, ст.199 даного Кодексу та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання наведених вище ризиків.

Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого.

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку….

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення у справі «Москаленко проти України»).

Згідно правової позиції Європейського суду у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох епізодів умисного тяжкого злочину в період не відбутого покарання у виді громадських робіт, а тому є високим ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, ризики вищенаведені на даний час розгляду клопотання є дієвими і сталими, а отже, відсутні підстави для застосування щодо нього іншого більш м?якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд вважає, що сторона захисту не довела наявності обставин щодо можливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому, суд звертає увагу, що стороною захисту не наведеного жодного посилання на докази в частині наявності в останнього постійного зареєстрованого місця проживання та наявності міцних соціальних зв`язків, у зв?язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 194, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.389 КК України, на строк до 60 діб, а саме до 10 грудня 2020 року з визначенням застави 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн. та покладенням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою, в робочі дні з 09 години до 18 години;

2) не відлучатися за межі АДРЕСА_1 без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання в межах Сокирянського району Чернівецької області;

4) не виїжджати за межі Сокирянського району Чернівецької області до завершення судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1