Справа № 362/2541/19
Провадження № 1-кп/362/151/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Васильків Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000013 від 03.01.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ремета, Перечинського р-ну, Закарпатської обл., українця, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, працюючого в ТОВ «АТБ Маркет», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: Полонським районним судом Хмельницької області до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

- та угоду про визнання винуватості від 25.04.2019 р. між прокурором та обвинуваченим, -

В С Т А Н О В И В :

02.01.2019 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в приміщенні складу, що розташований на території військової частини НОМЕР_1 , по АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Lenovo Р70», який належить ОСОБА_7 та вирішив ним заволодіти.

В той же час. ОСОБА_4 маючи корисливий мотив, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника, взяв зі столу мобільний телефон марки «Lenovo Р70».

Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1066,67 грн. (одну тисячу шістдесят шість грн. 67 коп.)

02.01.2019 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в приміщенні складу, що розташований на території військової частини НОМЕР_1 , по АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_4 побачив на столі жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_7 та вирішив заволодіти речами, які знаходяться в ній.

В той же час, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника, в особистих інтересах взяв з сумочки паспорт громадянина України виданий на прізвище ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 виданий 07 березня 2006 року Васильківським MB ГУ МВС України в Київській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на прізвище ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 виданий органом 3214, 25 жовтня 2018 року.

Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденими документами покинув місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд.

Тим самим, вказаними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене в особистих інтересах.
25.04.2019 р. між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Відповідно до даної угоди, прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000013 від 03.01.2019 р. та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , зі згоди потерпілої ОСОБА_6 , на підставі власноручно написаної заяви щодо не заперечення укладення даної угоди про визнання винуватості, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки та за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на два роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Окрім того, додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, визнав повністю та показав, що дійсно всі обставини і події, які зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно. Суть угоди йому зрозуміло, він мав достатньо часу на ознайомлення з даною угодою, яку уклав добровільно. В скоєному щиро розкаявся. Не заперечував проти затвердження укладеної між ним та прокурором угоди на вищезазначених умовах.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав умови угоди про визнання винуватості, просив дану угоду затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену між прокурором та його підзахисним угоду про визнання винуватості на вищевказаних умовах.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутності, не заперечила проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 . Будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства та держави.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000013 від 03.01.2019 р. та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судової товарознавчої експертизи №13-1/624 від 08.04.2019 р. у розмірі 286,00 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до нього запобіжного заходу.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 25.04.2019 р. про визнання винуватості укладеної між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000013 від 03.01.2019 р. та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до призначеного покарання ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня постановлення вироку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Судові витрати у справі на проведення в КНДЕКЦ судової товарознавчої експертизи №13-1/624 від 08.04.2019 р. у розмірі 286,00 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo Р70», чорно-фіолетового кольору; паспорт громадянина України виданий на прізвище ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 виданий 07 березня 2006 року Васильківським MB ГУ МВС України в Київській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на прізвище ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 виданий органом 3214, 25 жовтня 2018 року, що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити у користуванні, розпорядженні та володінні ОСОБА_6 .
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1