Справа №373/1402/17 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2537/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000610, 0000732 та 0000699 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чирське Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, із базовою загальною освітою, не одруженого, на військовому обліку не перебуває, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Переслав-Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України строком на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року та призначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, під час випробувального строку, маючи не зняту та не погашену судимість, під час невідбутої ним частини покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України, за яким був засуджений до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. ст. 75 та 104 КК України строком на 1 рік, повторно 01 липня 2017 року близько 00 год. 20 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до господарського приміщення та відкрив вхідні двері до нього, котрі були не зачинені і, перебуваючи всередині, знайшов та викрав звідти ручну кутову циркулярну машину марки «BAUTEC BHS 2350» та бензинову косарку марки «Витязь БГ-4500 М». Викраденим майном розпорядився на власний розсуд: продав невстановленій особі. Такими діями завдав шкоди потерпілому на суму 3 673 грн. 25 коп.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність 09 серпня 2017 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи на лузі поблизу міських шлюзів біля вул. Гімназійна в м. Переяславі-Хмельницькому, знаючи способи вживання та властивості особливо-небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, власноручно обірвав листя та верхівки декількох рослин дикорослої коноплі та помістив їх в поліетиленовий пакет, що мав з собою. Того ж дня, добровільно видав придбану наркотичну сировину працівникам поліції, котрі його зупинили для з`ясування обставин.

Повторно, 17 вересня 2017 року ОСОБА_7 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в м. Переяслав-Хмельницький, діючи за попередньою змовою з трьома невстановленими органом досудового розслідування особами, розподіливши між собою ролі, через пошкоджену частину дверей запасного входу проник до приміщення колишнього міського кінотеатру по АДРЕСА_1 . Перебуваючи всередині приміщення, разом із невстановленою особою, викрав перфоратор марки «Ростех ПРТ 24-72 П», дриль-шуруповерт марки «DWT BM-280 T», кутову шліфувальну машину «Зенит ЗУШ-125/980 Профи», що належали ОСОБА_9 та інші електроінструменти, що не становили матеріальної цінності для останнього, бо перебували в технічно несправному стані (електролобзик марки «Витязь», перфоратор марки «Фрезер Старт» та кутову шліфувальну машину «Макіта»).

Вище перелічене майно разом із невстановленою особою, котра перебувала з ним в приміщенні кінотеатру, передав через пошкоджену частину вхідних дверей запасного входу двом іншим, невстановленим в ході досудового розслідування, особам, які чекали їх надворі. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями шкоди потерпілому на суму 1 634 грн. 67 коп.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року скасувати та застосувати до нього ст. 69 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказав, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не було взято до уваги пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він активно сприяв розкриттю злочину, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненому злочині та раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення та незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованими.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується аргументів обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання та необхідності застосування ст.69 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілих, які не мають будь-яких претензій до обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочинів / по відношенню до ст.309 КК України /, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання останнього.

Крім того, суд першої інстанції врахував і те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нові злочини під час іспитового строку, встановленого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року, за яким він був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України останнього було звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням зазначених фактів та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відбувати покарання ОСОБА_7 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому правильно призначено покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України, а остаточне покарання призначено із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України. Свої висновки в цій частині суд першої інстанції достатньо обґрунтував і з ними колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання справедливим та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

З приводу необхідності застосування до покарання обвинуваченого ст.69 КК України колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Так, дослідивши матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів не знаходить підстав для застосування положень вказаної статті.

Слід зазначити, що посилання в апеляційній скарзі на відсутність судимості у обвинуваченого, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Відтак, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання повністю відповідає визначеній законом меті, є домірним вчиненому та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а томувідсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року щодоОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4