Номер провадження: 11-кп/813/1308/20
Номер справи місцевого суду: 501/3005/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського міськсуду Одеської області від 23.12.2019 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського міськсуду Одеської області від 05.03.2019 р., остаточно призначивши обвинуваченій покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

10.03.2020 р. на адресу Іллічівського міськсуду Одеської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 на зазначений вирок суду від 23.12.2019 р., яка нею датована 04.03.2020 р. та надіслана установою попереднього ув`язнення на адресу суду засобами поштового зв`язку 07.03.2020 р..

До апеляційної скарги обвинуваченою ОСОБА_8 було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 23.12.2019 р. як пропущеного з поважних причин, зокрема, у зв`язку із поданням апеляційної скарги 14.01.2020 р. адміністрації ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та не надсиланням їх до апеляційного суду відповідальними особами слідчого ізолятору.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 залишив вирішення питання, щодо поновлення обвинуваченій ОСОБА_8 строку на апеляційне оскарження вироку на розсуд суду та зазначив про те, що він та його підзахисна ОСОБА_8 отримали копію вироку в день його постановлення, 23.12.2019 р., після чого обвинувачена повідомила його про відсутність намірів оскарження вироку в апеляційному порядку.
При цьому, прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання та просила відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та прокурора, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.
Окрім того, ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду, подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Частина 3 зазначеної норми передбачає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Окрім того, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.04.2017 р. № 5-440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_8 , відповідно до власноручної розписки (а.с. 155), отримала копію вироку суду в день його постановлення, 23.12.2019 р.
В свою чергу, апеляційна скарга обвинуваченою ОСОБА_8 , так само як і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, датовані лише 04.03.2020 р. (а.с. 164, 162 відповідно) та надійшла до суду лише 10.03.2020 р. (а.с. 161), тобто після спливу більше двох місяців з моменту постановлення оскаржуваного вироку суду та отримання нею його копії. При цьому, в якості обґрунтування щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку та необхідності його поновлення, обвинувачена посилається на те, що адміністрацією ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» її апеляційна скарга, подана 14.01.2020 р., не була надіслана на адресу суду, проте колегія суддів зазначені доводи до уваги не приймає, вважає їх суб`єктивними та такими, що жодними належними доказами не підтверджуються, тому не свідчать про поважність причин пропуску строку.

З огляду на викладене та враховуючи пояснення захисника щодо відсутності намірів у обвинуваченої ОСОБА_8 на апеляційне оскарження вироку суду після отримання його копії, на переконання апеляційного суду, обвинувачена не скористалась передбаченими для неї нормами КПК України правами та обов`язками, зокрема, не реалізувала вчасно з її вини своє право на оскарження судового рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Інших доказів, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, матеріали провадження не містять.
Відповідно до припису п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга разом із додатками підлягає поверненню останній.
Керуючись ст.ст. 24, 117, 370, 395, 399, 405, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського міськсуду Одеської області від 23.12.2019 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України відмовити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 разом із усіма доданими матеріаламиповернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду, а засудженою, яка утримується під вартою в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді Одеської апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4