Справа № 357/1511/20
У Х В А Л А
11 лютого 2020 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_6 ,

підозрюваний: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Слідча слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді даного місцевого суду про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в рамках даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, передбачених п. 1, п. 2, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178, п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.02.2020, о 17.00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, прийшов до будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає його знайома ОСОБА_7 , де погрожуючи розбити вікна в будинку, змусив неповнолітню доньку потерпілої ОСОБА_8 2008 року народження, відчинити двері, незаконно проник в будинок, в подальшому, користуючись тим, що неповнолітні діти які знаходились в будинку не чинять йому опору, відкрито викрав мобільний телефон марки Meizu C9 Pro вартістю 1999 гривень, який знаходився в кімнаті на столі заряджався та бензопилу марки «СВІТЯЗЬ» - БП45 вартістю 1380 гривень, яка знаходилась в коридорі будинку, та які належать потерпілій ОСОБА_7 .

Після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3379 гривень.

09.02.2020 о 18.40 год. підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

10.02.2020 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням в житло.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 09.02.2020, відповідно до якого було оглянуто місце проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрадено мобільний телефон та бензопила; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допитів неповнолітніх свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_5 , в ході якого проведений особистий обшук останнього та вилучено телефон марки Meizu C9 Pro та бензопилу марки «СВІТЯЗЬ» - НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 2, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , вбачається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого, ч. 3 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування такого виду запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на вказаних свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні є той факт, що свідки по справі, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є малолітніми, підозрюваний ОСОБА_5 знає місце проживання потерпілої та її неповнолітніх дітей та може на них впливати з метою викривлення фактичних обставин по справі.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчиняти інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний раніше судимий та на даний час судимість погашена в силу ст. 89 КК України.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, його репутацію, вік та стан здоров`я.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_12 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Викладене вище свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у світлі чого заявник просить застосувати до підозрюваного в межах строку досудового розслідування запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Позиція сторін
У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5 частини 1статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 необхідно відмовити, оскільки як клопотання не обгрунтоване, ризики, зазначені в клопотанні носять формальний характер. При цьому пояснив, що у підозрюваного відсутній корисливий мотив, метою заволодіння вказаними речами у потерпілого було бажання примусити потерпілу ОСОБА_7 попрати диван підозрюваного, який зіпсував чоловік останньої, мети заволодіння цими речами у ОСОБА_5 не було.

Крім цього, захисник-адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що певні докази отримані слідчим, який не входить до групи слідчих по кримінальному провадженню № 0000028 від 09.02.2020, а також зазначив, що допити неповнолітніх свідків ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проводилися без педагога чи психолога, а лише в присутності законного представника неповнолітніх, їх матері. У зв`язку з чим, просив визнати протоколи допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 недопустимими у зв`язку з тим, що допит останніх проведено слідчим який не зазначений у постанові про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000028 від 09.02.2020, а також визнати протоколи допитів неповнолітніх свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що при допиті останніх порушена процедура допиту.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася, у ракурсі установлених фактичних обставин
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

У цьому випадку, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за викладених у клопотанні обставин.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах 09.02.2020 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження за № 0000028, у ході якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину за ч. 3 ст. 186 КК України, а також подано органом досудового розслідування до слідчого судді дане клопотання про застосування запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України, слідчий суддя враховує таке.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що згідно протоколу затримання від 10.02.2020 ОСОБА_5 був затриманий у порядку ч. 1 ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 18.45 год. 09.02.2020), письмове повідомлення про підозру вручено йому з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 10.02.2020 о 16.15 год.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Павлівка, Білоцерківського району Київської області, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий.

Слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин, визначених ст. 132, п. 1, п. 2, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак, у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація підозрюваного; наявність судимості за злочин проти власності; майновий стан; наявність постійного місця проживання в м. Павлівка, Білоцерківського району, Київської області; розмір майнової шкоди, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, що його створює підозрюваний, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України свідчить про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбачених п. 1, п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Отже, прокурором ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановлення факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає частковому задоволенню та вважає за можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора, суду та повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, адже саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які слідчий, прокурор вважають пріоритетними (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні).

Оскільки, у цьому випадку, питання покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчим, прокурором при заявлені клопотання даного клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не порушувалось, та відповідно необхідність їх покладення не доводилась прокурором у судовому засіданні, слідчий суддя, виходячи зі змісту вказаної норми, та самої суті запобіжного заходу у виді домашнього арешту згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважає, що відсутні правові підстави для визначення підозрюваному таких додаткових обов`язків.

При вирішенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про недопустимість доказів слідча суддя зауважує на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюються провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання проти визнання доказів недопустимими.

Оскільки по вказаному кримінальному провадженню судовий розгляд не проводився, клопотання заявлене передчасно.

З огляду на викладене слідча суддя вважає, що в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про визнання доказів по кримінальному провадженню № 0000028 від 09.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України необхідно відмовити, оскільки заявлене клопотання є передчасним та може бути вирішене під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, терміном на два місяця, тобто по 11.04.2020 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 19.00 години по 07.00 годину ранку наступного дня;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Копії ухвали скерувати слідчому слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 - для виконання.

Ухвала діє протягом двох місяців, тобто по 11.04.2020 (включно).

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими по кримінальному провадженню № 0000028 від 09.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 14.02.2020 о 08.30 год. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1