ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/254/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000307 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Перспектива Київщини», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 6 ст.186 Земельного кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Із положень ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України вбачається, що передання земельних ділянок із земель державної власності у користування за межами населених пунктів належить до повноважень обласних державних адміністрацій.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України, зокрема підлягає погодженню територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки та органами, що реалізують державну політику у сфері: охорони культурної спадщини, лісового господарства, водного господарства, охорони навколишнього природного середовища, містобудування та архітектури, у випадках передбачених зазначеною статтею.

Відповідно до Розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації № 251 від 16.06.2016 року створено Державне підприємство «Перспектива Київщини», виконання обов`язків генерального директора якого, розпорядженням Голови Київської обласної державної адміністрації № 252 від 16.06.2016, покладено на ОСОБА_5 .

Згідно Статуту ДП «Перспектива Київщини», затвердженого Розпорядженням Голови Київської обласної державної адміністрації № 251 від 16.06.2016 року, Підприємство утворено з метою отримання прибутку, задоволення потреб ринку у продукції, роботах та послугах Підприємства, розширення їх асортименту, підвищення конкурентоспроможності, ефективне управління майном, що належить Підприємству, задоволення потреб народного господарства та населення Київської області.

Відповідно до п. 2.2.31 Статуту ДП «Перспектива Київщини» предметом діяльності підприємства, серед іншого, є роботи із землеустрою та землеоціночні роботи.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши злочин про власності за наступних обставин.

Так, 08.02.2013 року ОСОБА_6 уклав з ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» договір № 43 про виконання робіт, а саме виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду.

01.09.2016 року генеральний директор ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» ОСОБА_7 , з метою виконання вказаного договору, уповноважив потерпілого ОСОБА_8 представляти інтереси підприємства по питаннях щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років ОСОБА_6 для сінокосіння за адресою Київська область, Вишгородський район, Глібівська сільська рада, для чого надав йому право отримувати, погоджувати документацію, замовляти та отримувати довідки, отримувати листи, а також виконувати всі інші дії пов`язані з виконанням доручення.

Діючи в рамках вказаного доручення потерпілий ОСОБА_8 приблизно у другій декаді вересня 2016 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в адміністративній будівлі Київської обласної державної адміністрації за адресою м. Київ, площа Лесі Українки, 1, звернувся до заступника директора департаменту містобудування та архітектури начальника управління містобудівного кадастру Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 , з питанням щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в свою чергу ОСОБА_9 направив його до виконувача обов`язків генерального директора Державного підприємства «Перспектива Київщини» ОСОБА_5 , для одержання консультації щодо порядку затвердження проекту землеустрою.

Через деякий час, у першій декаді жовтня 2016 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в адміністративній будівлі Київської обласної державної адміністрації за адресою м. Київ, площа Лесі Українки, 1, потерпілий ОСОБА_8 зустрівся із виконувачем обов`язків генерального директора Державного підприємства «Перспектива Київщини» ОСОБА_5 та повідомив останньому про намір затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У свою чергу, дізнавшись, що представник ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» ОСОБА_8 має намір затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння у довгострокову оренду ОСОБА_6 на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту), у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 .

У цей же час, ОСОБА_5 перебуваючи в адміністративній будівлі Київської обласної державної адміністрації за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 1, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, під приводом посприяти ОСОБА_8 у вирішенні питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння у довгострокову оренду ОСОБА_6 на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту) повідомив неправдиві відомості, направлені на сприйняття потерпілим ОСОБА_8 їх як вірогідних, а саме нібито про те, що він допоможе швидко та безперешкодно затвердити даний проект, не маючи в майбутньому наміру виконати дане зобов`язання.

При цьому, ОСОБА_5 повідомив, що для вирішення вказаного питання потерпілому ОСОБА_8 необхідно передати йому грошові кошти у сумі 5000 доларів СІІІА, які він начебто в подальшому передасть уповноваженим особам Київської обласної державної адміністрації за погодження проекту землеустрою.

У подальшому, ОСОБА_8 погодився на пропозицію останнього, не здогадуючись про те, що ОСОБА_5 наміру передавати грошові кошти службовим особам Київської обласної державної адміністрації за погодження проекту землеустрою не мав, а лише планував збагатитись.

03.03.2017 року, о 13 годині 21 хвилині, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, перебуваючи поблизу Київської обласної державної адміністрації за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 1, зустрівся із потерпілим ОСОБА_8 та повідомив йому механізм затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому жодного прізвища службової особи Київської обласної державної адміністрації, яка має погодити та затвердити даний проект, не назвав. Також, ОСОБА_5 під час розмови підтвердив потерпілому ОСОБА_8 необхідність надання йому грошових коштів у сумі 5000 доларів США, за погодження та затвердження вказаного проекту.

Надалі, цього ж дня, перебуваючи перед входом до Київської обласної державної адміністрації за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 1, о 13 годині 38 хвилині, потерпілий ОСОБА_8 погодившись на умови ОСОБА_5 , повідомив йому, що він при собі має 1000 доларів США, що згідно з курсом валют Національного банку України станом на 03.03.2017 року, становить 27091 (двадцять сім тисяч дев`яносто одна) гривень та добровільно передав ОСОБА_5 вказану суму коштів, наголосивши, що це завдаток, а іншу частину грошових коштів у сумі 4000 доларів США, надасть після затвердження проекту, при цьому передав ОСОБА_5 безпосередньо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років ОСОБА_6 для сінокосіння за адресою: Київська область, Вишгородський район, Глібівська сільська рада.

Кравчук О.М. будь-яких дій щодо подачі до Київської обласної державної адміністрації на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років ОСОБА_6 , для сінокосіння за адресою: Київська область Вишгородський район, Глібівська сільська рада, вчиняти не збирався і не вчиняв, одержаними грошовими коштами, в сумі 1000 доларів США, що згідно з курсом валют Національного банку України станом на 03.03.2017 року, становить 27091 (двадцять сім тисяч дев`яносто одна) гривень, розпорядився на власний розсуд.

28.04.2017 року, о 14 годин 45 хвилин, діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами у сумі 5000 доларів США, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Київ, вул. Лариси Руденко, 10, в чергове зустрівся із потерпілим ОСОБА_8 . Під час зустрічі, обговоривши умови затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які ОСОБА_5 насправді виконувати не збирався, потерпілий ОСОБА_8 добровільно передав ОСОБА_5 другу частину обумовленої ним суми, а саме 4000 доларів США, що згідно з курсом валют Національного банку України станом на 28.04.2017 року, становить 106206 (сто шість тисяч двісті шість) гривень, за нібито забезпечення швидкого та безперешкодного затвердження проекту землеустрою, чим завершив свій злочинний умисел, фактично отримавши у розпорядження усю суму, визначених ним попередньо, грошових коштів у сумі 5000 доларів США, однак у зв`язку з тим, що в цей час ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України був затриманий уповноваженою службовою особою, останній не зміг фактично розпорядитися вказаними грошовими коштами та довести свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, хоча виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця..
Таким чином, ОСОБА_10 вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між начальником першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону - прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони: визначили істотні для кримінального провадження обставини, констатовано факт беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Інкримінований обвинуваченому злочин відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, при цьому шкода завдана потерпілому ОСОБА_8 .
Потерпілий ОСОБА_8 з даною угодою між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості ознайомлений та надав письмову згоду на її укладення.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє положення п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, вид покарання, який буде застосований в разі затвердження угоди.
Крім того, як обвинувачений, так і прокурор суду повідомили, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що в свою чергу підтвердив захисник обвинуваченого.
Прокурор, захисник та обвинувачений в судовому засіданні вважали наявними всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Таким чином, перевіривши угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України; інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін; наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням фактичних обставин справи, характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, щирого каяття останнього.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду, укладену між начальником першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону - прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності адвоката ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2017 року, на вилучене майно в ході затримання ОСОБА_5 - скасувати.

Речові доказі по справі, а саме:
- купюру номіналом 100 доларів США із серійним номером КВ 15670904 І, яка передана для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує військову прокуратуру Київського гарнізону - залишити в розпорядженні військової прокуратури Київського гарнізону;
- телефон марки Самсунг, 3 ключі на зв`язці, пристрій для курінна, папку зеленого кольору, які передано на зберігання до камери схову речових доказів військової прокуратури Київського гарнізону - повернути ОСОБА_5 ;
- 39 ксерокопій імітаційної купюри номіналом 100 доларів США із серійним номером КВ 44951844 М, які передано на зберігання до камери схову речових доказів військової прокуратури Київського гарнізону - залишити в розпорядженні військової прокуратури Київського гарнізону;
- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, Глібівська сільська рада та CD-R диск до нього, документи ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» на 44 арк. - зберігати при матеріалах кримінального провадження військової прокуратури Київського гарнізону.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя