Справа № 525/263/19
Провадження № 1-кп/541/21/2020
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження №0000297 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мар`їнка Донецької області, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого електрогазозварником ТОВ «СКАЙ БІЛД» м. Київ, раніше судимого: 20.10.2011 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, звільненого ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 20 днів від відбування покарання за вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.10.2011 року, -

за ст.122 ч.1 КК України

з участю сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника, адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2018 року близько 02 год. 25 хв. ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу входу до магазину «Монарх»,який розташований по вулиці Каштанова 28-б, селища Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар скляною пляшкою об`ємом 0,5 л. по голові, спричинивши останньому, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №20 від 24.01.2019 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: вдавленого перелому зовнішньої кісткової пластини лобної пазухи більше зліва, незначного розходження лівого вилочно-клиновидного шва; забою головного мозку легкого ступеня; рани лобної ділянки; забою м`яких тканин лобної та лівої параорбітальної області, які відповідно до п.п. 2.1.3. б); 2.2. в); 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року можуть бути оцінені лише в сукупності та відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Свою вину в інкримінованому діянні ОСОБА_3 визнав частково. Суду пояснив, що він не мав наміру заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_8 ніч з 22 на 23 вересня 2018 року він знаходився в селищі В. Багачка Полтавської області. Десь близько 2год. 30 хвилин зайшов в магазин «Монарх», купив 2 пляшки пива і виходив з магазину. На дверях були люди і одного з них, як пізніше стало відомо свідка ОСОБА_9 випадково штовхнув. Між ними виникла штовханина. В ході якої ОСОБА_9 присів. В цей час він помітив, що до нього хтось простягнув руки, він руку відштовхнув. Другий раз невідомий доторкнувся до його грудей, тоді він наніс удар пляшкою з пивом яка була в нього в руках. Удар наніс механічно у відповідь на намагання потерпілого взяти його за одяг. Після чого йому були заподіяні тілесні ушкодження іншими особами, однак претензій до них на даний час він не має. Вину в заподіянні удару потерпілому він визнає. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнає в повному обсязі, про відшкодування моральної шкоду визнає в розмірі 40% від заявлених позовних вимог. Просить його суворо не карати,оскільки він є єдиним працездатним членом сім`ї і на його утриманні перебуває 3 малолітніх дітей та дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3 років.

Однак винуватість ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні за обставинами, встановленими судом, підтверджується належними та допустимими доказами, перевіреними і проаналізованими судом.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який суду пояснив, що близько 2 години ночі 23 вересня 2018 року він, його батько та ОСОБА_9 зайшли в магазин «Монарх», на вулиці ОСОБА_11 , що в селищі В. Багачка. Коли з магазину виходив батько та ОСОБА_12 . ОСОБА_13 почав їх виштовхувати. ОСОБА_13 штовхнув ОСОБА_14 і останній упав на землю. В цей час він ступив на зустріч ОСОБА_15 з метою припинити бійку, і в цей час останній наніс йому удар скляною пляшкою по голові. Між ними ніякого конфлікту не було, він не встиг навіть доторкнутися до ОСОБА_16 . Після отриманого удару йому почали надавати допомогу, відвели та посадили на лавку, викликали швидку допомогу та поліцію. Спочатку його доставили в районну лікарню. На наступний день відвезли до обласної лікарні де прооперували, поставили пластину, оскільки була пошкоджена кістка черепа. В зв`язку з заподіянням тілесних ушкоджень обвинуваченим він переносив фізичний біль, був змушений тривалий час лікуватися, що порушило його звичний спосіб життя та плани. Після отриманої травми в нього погіршився зір. Вважав що винний повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в розмірі вказаному в позовній заяві та понести покарання у виді реального позбавлення волі.

При проведенні слідчого експерименту 21.10.2018 року потерпілий ОСОБА_17 продемонстрував механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим що зафіксовано на фототаблицях та відеозапису слідчого експерименту, що відповідає поясненням про обставини скоєння злочину наданих потерпілим в ході судового розгляду. Висновком додаткової судово-медичної експертизи №299 від 22.11.2018 року підтверджено можливість утворення у потерпілого виявлених тілесних ушкоджень за обставин вказаних ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень .

Свідченнями свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що події відбувалися на день селища Велика Багачка. На передодні ввечері вони святкували день народження його хрещеника ОСОБА_19 . Близько 2 години ночі він та батько ОСОБА_20 на порозі магазину «Монарх» пили каву. ОСОБА_13 виходячи з магазину їх виштовхав. Конфлікту не було, однак ОСОБА_13 замахнувся та наніс удар по голові пляшкою з пивом ОСОБА_21 . Після чого потерпілому почали надавати допомогу до приїзду швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_22 надав суду свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_18 разом з тим вказував, що від поштовху ОСОБА_23 він упав на землю та облився кавою. Коли піднявся то ОСОБА_20 повідомив, що йому розбили голову. Після чого потерпілому надавали допомогу до приїзду швидкої допомоги. Внаслідок удару була пошкоджена кістка черепа, в зв`язку з чим була проведена операція та лікування сина.

Поясненнями свідка ОСОБА_24 , який суду повідомив, що 23 вересня 2018 року близько 2 години ночі він знаходився поблизу магазину «Монарх» приблизно на відстані 7 метрів.При вході в магазин була якась штовханина, однак хто кого штовхав він не бачив. Однак він чітко бачив, як потерпілий ОСОБА_17 почав підходити до тих хто штовхалися і в цей час обвинувачений наніс удар потерпілому пляшкою по голові, в лоб, біля ока. Де відбувалася подія було гарне освітлення, тому він все чітко бачив.

В ході проведення слідчого експерименту 27.09.2018 року свідок ОСОБА_24 надавав свідчення аналогічні наданим суду та продемонстрував механізм заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому ОСОБА_25 , що зафіксовано на фото таблицях та відеозаписі слідчої дії. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №300 від 21.11.2018 року покази свідка ОСОБА_24 дані під час проведення слідчого експерименту щодо механізму заподіяння удару потерпілому, враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та могли утворитися за обставин повідомлених свідком.

Свідченнями свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що безпосереднім свідком подій вона не була. Однак зі слів потерпілого, який є її сином їй відомо, що ОСОБА_13 , вів себе агресивно та завдав удару ОСОБА_20 пляшкою по голові. В зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями ОСОБА_20 була проведена операція. Син тривалий час проходив лікування, фізично, морально та психологічно страждав, в наслідок травми у нього погіршився зір і до цього часу його психологічний стан не відновився.

Відповідно до Витягу з ЄРДР №0000297 24.09.2018 року внесені відомості з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 121 КК України, по факту заподіяння 23.09.2018 року близько 02 год. 25 хв. поблизу входу в магазин «Монарх» по вул. Каштанова в сел. В.Багачка тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Заявою ОСОБА_6 про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 , який заподіяв йому тілесні ушкодження 23.09.2018 року близько 02 год. 25 хв. поблизу входу в магазин «Монарх».

В протоколі огляду місця події та фото таблиці до нього від 24.09.2018 року зафіксовано загальну обстановку на місці скоєння злочину поблизу приміщення магазину продукти «Монарх» за адресою сел. В.Багачка вулиця Каштанова.

Відеозаписом із камер зовнішнього спостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 23.09.2018 року в період з 02 години до 03 години, який добровільно виданий ФОП « ОСОБА_27 » і визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні №0000297, де зафіксовано обстановка на місці скоєння злочину, штовханина яка виникла між ОСОБА_28 та ОСОБА_29 та механізм нанесення удару обвинуваченим потерпілому ОСОБА_25 , що відповідає обставинам продемонстрованим останнім в ході проведення слідчого експерименту та поясненням наданими суду потерпілим .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №296 від 22.11.2018 року та комісійної судово - медичної експертизи №20 від 24.01.2019 року виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: вдавленого перелому зовнішньої кісткової пластини лобної пазухи більше зліва, незначного розходження лівого вилочно-клиновидного шва; забою головного мозку легкого ступеня; рани лобної ділянки; забою м`яких тканин лобної та лівої параорбітальної області, які відповідно до п.п. 2.1.3. б); 2.2. в); 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року можуть бути оцінені лише в сукупності та відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я. ОСОБА_25 був нанесений удар в лобну область, дещо зліва тупим предметом з обмеженою поверхнею контактування, яким могла бути скляна пляшка. Що підтверджується об`єктивними даними: наявністю рани в лобній області з забоєм м`яких тканин, наявністю в проекції рани вдавленого перелому лише зовнішньої пластини лобної кістки розміром 4,1х3,2 см із зміщенням в порожнину лобної пазухи до 0,75 см., незначне розходження лівого вилично-клиновидного шва. Які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження могли утворитися 23.09.2018 року, виключають можливість їх утворення при падінні на площину та не містять тілесних ушкоджень характерних для захисту руками.

Згідно постанови заступника начальника СВ Великобагачанського ВІП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області змінено правову кваліфікацію дій по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №0000297 24.09.2018 року з ч.1 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 122 КК України про що внесені відповідні відомості до ЄРДР.

В ході проведення впізнання 13.02.2019 року потерпілий ОСОБА_17 вказав на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу, що наніс йому 23.09.2018 року удар пляшкою по голові та фототаблицею до нього.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_18 в ході проведення впізнання за фотознімками вказали на ОСОБА_3 , як чоловіка який наніс ОСОБА_25 удар пляшкою по голові, що зафіксовано в протоколах від 13.02.2019 року та фототаблицях доданих до них.

На думку суду не заслуговують на увагу твердження захисту та обвинуваченого що мала місце помилка в потерпілому, яка полягала в тому, що обвинувачений, бажаючи заподіяти удар особі з якою відбувся конфлікт, у результаті помилки наніс удар потерпілому ОСОБА_6 чим заподіяв останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Оскільки такого роду помилка не впливає на кваліфікацію, тому що не стосується обставин, що були ознаками складу злочину.
Як і не заслуговують на увагу твердження, що обвинувачений діяв не умисно, з необережності виходячи з наступного. За нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.122 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК).Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст.25 КК.
Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.
Вищенаведені докази які досліджені судом є належними та допустимими і свідчать, що засуджений умисно із силою завдав потерпілому удар пляшкою по голові, заподіявши цим середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень і свідчать про намір обвинуваченого заподіяти тілесні ушкодження особі до якої у нього виникли раптово неприязні відносини, за обставин що склалися під час виходу з магазину. Тобто обвинувачений ОСОБА_3 діяв із невизначеним умислом, за яким незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, має нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року по справі №689/332/18.
Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_3 , що він наніс удар обороняючись, оскільки будь-яких об`єктивних доказів які б свідчили, що на момент заподіяння удару, останньому загрожувала будь-яка небезпека суду не надані. Посилання на перебування на місці вчинення злочину крім потерпілого двох свідків та заподіяння йому тілесних ушкоджень іншими особами після скоєння ним злочину є неспроможними і судом до уваги взяті бути не можуть.
На думку суду не заслуговують на увагу твердження захисту щодо суперечливості пояснень свідків які є близькими родичами потерпілого ОСОБА_30 та ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_24 оскільки всі свідки детально повідомляли про обставини скоєння злочину вказавши місце, час. Крім того свідок ОСОБА_24 повідомив місце свого перебування на момент скоєння злочину . При цьому суд вважає, що незначні розбіжності в поясненнях свідка ОСОБА_24 та потерпілого про напрямок руху руки обвинуваченого при нанесенні тілесних ушкоджень не може свідчити про непричетність обвинуваченого до наслідків які настали.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши надані суду докази сторони обвинувачення, та сторони захисту проаналізувавши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в заподіянні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає часткове відшкодування на користь медичної установи витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 62 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, відповідно до якого 23.09.2019 року о 03 год 40 хв. ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке є злочином середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, обставину яка обтяжує покарання, особу ОСОБА_3 , який характеризується посередньо, має постійне місце проживання та є єдиним працездатним членом сім`ї, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Суд також враховує ту обставину, що обвинувачений відбуваючи покарання за раніше скоєний злочини, став на шлях виправлення, оскільки був звільнений умовно-достроково, однак знову злочин скоїв через незначний час після відбуття покарання, а також думку потерпілого, який наполягає на призначенні винному покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на непоправні наслідки для його здоров`я які настали від злочинних дій обвинуваченого.

За таких обставин, зважаючи на наслідки які настали в результаті скоєння злочину, та думку потерпілого щодо міри покарання, суд не знаходить підстав для призначення покарання у виді виправних робіт та підстав для звільнення винного від відбування покарання і приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, що сприятиме досягненню мети виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення ним нових злочинів у майбутньому.

Статтею 128 ч.5 КПК України передбачено розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані КПК, до них застосовуються норми ЦПК України що не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6647 грн. 69 коп., оскільки підтверджений належними та допустимими доказами (а. п. 59-66) та в ході судового розгляду визнаний обвинуваченим (цивільним відповідачем ) підлягає задоволенню в повному обсязі відповідно до положень ст.206 ЦПК України.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
При вирішенні позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги обставини скоєння злочину, ступінь вини цивільного відповідача, тяжкість заподіяного тілесного ушкодження, фізичний біль який переносив потерпілий, перенесений великий морально-психологічний стрес, порушення звичного способу життя та пригнічений стан який триває до цього часу в зв`язку з скоєння щодо нього злочину. З урахуванням принципу розумності та справедливості, не зважаючи на часткове визнання позову обвинуваченим, суд вважає що цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 50000 гривень які необхідно стягнути з ОСОБА_31 на користь потерпілого ОСОБА_6 відповідно до ст. 23,1167 ЦК України

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, по кримінальному провадженню відсутні.

Оскільки учасниками кримінального провадження в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялися, суд не вирішує питання обрання запобіжного ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі, строком на 1(один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу фактичного прибуття до виправного центру.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 56647 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок сім) грн. 69 коп. на відшкодування шкоди завданої злочином, в тому числі 6647 грн 69 коп на відшкодування матеріальної шкоди та 50000 гривень на відшкодування моральної шкоди .

Речові докази: компакт диск DVD-R з відеозаписом із камер спостереження кафе «Неаполь» від 23.09.2018 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1