Справа № 487/6219/19
Провадження № 1-кс/487/2051/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000004 про відмову у визнані потерпілим та задоволенні клопотання
ВСТАНОВИВ:
23.03.2020 року, директор ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 28.02.2020 року про відмову у визнані його потерпілим у кримінальному проваджені №0000004.
В обґрунтування скарги заявник зазначив, що слідчим Другого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004, постановою слідчого від 28.02.2020 року, їй було відмовлено у визнанні її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання товариству будь-якої шкоди.
Крім того, було відмовлено у проведенні одночасного допиту між прокурором ОСОБА_6 та заступником ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_7 ..
Таким чином, вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує її у процесуальних правах.
До судового засідання заявник та її представник не з`явились, надавши заяву про розгляд скарги за їх відсутності.
Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду зазначеної скарги за відсутності заявника та її представника, оскільки останній реалізував своє право на оскарження дій слідчого, передбачене ч.1 п.1 ст. 303 КПК України.
До судового засідання слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 , не з`явилась, проте слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 було надано заяву в якій вона просила у задоволенні скарги відмовити та провести розгляд скарги за її відсутності.
У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, дійшов наступних висновків.
Із матеріалів скарги вбачається, що Другим відділом СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 16.01.2018 року .
28.02.2020 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року, у зв`язку із відсутністю відомостей про завдання шкоди.
Крім того, було відмовлено у проведенні одночасного допиту між прокурором ОСОБА_6 та заступником ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_7 ..
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, обставини, викладені у заяві директора ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_5 , не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 28.02.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоду, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого.
Разом з тим, щодо вимог скарги стосовно проведення одночасного допиту між прокурором ОСОБА_6 та заступником ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.
Пунктом 7 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено оскарження рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до ч.1 ст. 224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Оскаржувана постанова слідчого від 28.02.2020 за змістом відповідає вимогам ст.110 КПК України.
Заявником скарги не наведено даних, які б викликали сумнів щодо законності прийнятої слідчим постанови про відмову у задоволенні клопотання про одночасний допит між прокурором ОСОБА_6 та заступником ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_7 і порушення права особи на захист та збирання стороною захисту необхідних доказів у справі.
Крім того, згідно вимог ст. 40 КПК України, слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого вчиняти слідчі дії.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 28.02.2020 року в частині відмови у проведенні одночасного допиту між прокурором ОСОБА_6 та заступником ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_7 є законною, вмотивованою та відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.
Приймаючи до уваги вищевикладене скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого від 28 лютого 2020 року про відмову у визнані потерпілою та задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000004 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 28 лютого 2020 року про відмову у визнані потерпілою та задоволенні клопотання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 скасувати в частині відмови у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1