УХВАЛА
12 травня 2020 року
м. Київ
справа № 553/2116/17
провадження № 13-45зк20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
розглянула клопотання засудженого ОСОБА_21 про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року, і

ВСТАНОВИЛА:
15 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_21 подав Голові Верховного Суду України клопотання про перегляд судового рішення. Листом від 6 травня 2020 року виконуючий обов`язки Голови Верховного Суду України вказане клопотання засудженого ОСОБА_21 передав Верховному Суду. 7 травня 2020 року воно надійшло до Верховного Суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 провадження № 13-45зк20 передано судді- доповідачеві.
Як вбачається із доданих до клопотання матеріалів та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року ОСОБА_21 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Вирішено питання про долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 травня 2019 року касаційну скаргу захисника задоволено частково, вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_21 змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано засудженому ОСОБА_21 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період із 23 травня 2017 року по 21 серпня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті зазначені судові рішення щодо ОСОБА_21 залишено без зміни.
Не погоджуючись з ухваленими рішеннями, ОСОБА_21 подав клопотання про їх перегляд, у якому просить прийняти клопотання до розгляду, витребувати необхідні документи з Ленінського районного суду м. Полтави, скасувати судове рішення через допущені судами істотні порушення норм кримінального процесуального кодексу та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої або апеляційної інстанції. Свої вимоги обґрунтовує, зокрема, тим, що судом першої інстанції допущена суттєва неповнота судового слідства, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, його вина у скоєнні інкримінованого діяння не доказана у законному порядку, а також істотним порушенням норм КПК України.
Велика Палата Верховного Суду перевірила доводи клопотання засудженого ОСОБА_21 і дійшла висновку, що у відкритті провадження потрібно відмовити, виходячи з такого.
Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.Пунктом першим частини другої статті 45 цього Закону встановлено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року як і ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року вже були предметом перегляду в суді касаційної інстанції, за результатом якого прийнято постанову колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа № 553/2116/17, провадження № 51-9361км18).
Нормами кримінального процесуального закону не передбачено повноважень Великої Палати Верховного Суду щодо повторного касаційного перегляду судових рішень.
Виходячи із положень частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду не єчетвертою інстанцією в системі судів кримінальної юрисдикції та не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень з інших підстав, ніж встановлені процесуальним законом.
Зокрема, це випливає зі змісту статей 4341, 4342 КПК України.
Враховуючи наведене, вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року не може бути предметом перегляду Великою Палатою Верховного Суду, тому у відкритті провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_21 потрібно відмовити.

Керуючись статтями 4341, 4342КПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_21 про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_12
ОСОБА_3 ОСОБА_13
ОСОБА_4 ОСОБА_14
ОСОБА_5 ОСОБА_15
ОСОБА_6 ОСОБА_16
ОСОБА_7 ОСОБА_17
ОСОБА_8 ОСОБА_18
ОСОБА_9 ОСОБА_19
ОСОБА_10 ОСОБА_20
ОСОБА_11