БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/521/2020
Провадження № 1-кс/497/195/2020
У Х В А Л А
про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
28.04.2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, одруженого та маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого 26.10.2018 року органом 5129,
В С Т А Н О В И В:
27.04.2020 року старший слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000903 від 03.09.2014 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 02.09.2014 року близько о 16:30 годині (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом належного йому технічно справного автомобіля ВАЗ-21114 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , здійснював рух по автодорозі Т-1631 (МППр Табаки-Болград-Ізмаїл), зі сторони МППр Табаки в бік с. Виноградівка, на якому організований однорядний рух у кожному напрямку, наявною суцільною горизонтальною дорожньою розміткою розділення зустрічних потоків транспортних засобів, з невстановленою органами досудового слідства швидкістю, де на заокругленій направо ділянці дороги на 1 км +250, був неуважним, рух керованого ним автомобіля постійно не контролював, обрав швидкість руху керованого ним автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не реагував на її зміну, маючи об`єктивну можливість бачити, що своїми діями створює аварійну ситуацію, не вжив заходів, що виключають подальший розвиток аварійної ситуації, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді мотоциклу марки ІЖ-Ю-3 з реєстраційним номером НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по зустрічній смузі у зустрічному напрямку, таким чином діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- п.1.5. «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні утворювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, спричиняти матеріальну шкоду»,

- п.2.3 (б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»,

- п.10.1. «перед любою зміною напрямку руху водії повинен упевнитися, що це буде безпечно та не утворить перешкоду та небезпеку іншим учасникам руху»;

- п.12.1. «при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

- п.12.3. «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

- п. 34 розділу 1 розмітки 1.1. «Горизонтальна розмітка»,

своєчасно заходів для зменшення швидкості і зупинки керованого автомобіля не застосував, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, через що виїхав за зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля у передню частину вищевказаного мотоциклу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, водію мотоциклу ОСОБА_7 були заподіяні чисельні тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми тіла: закритої травми грудної клітини і живота: повний поперечний травматичний розрив аорти в грудній частині на рівні 8-го грудного хребця з крововиливом в м`які тканини навколо, з кровотечею в ліву (1550 мл) і праву (370 мл) плевральні порожнини, забій легенів, крововилив в корені обох легенів, розрив пристінкової плеври і міжреберних м`язів в 9-му міжребер`ї зліва з крововиливом навколо від лопатки до передньої пахвовій лінії, множинні переломи правих і лівих ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, з крововиливом в оточуючі м`які тканини, перелом грудного відділу хребта між 8-м і 9-м грудними хребцями без пошкодження спинного мозку з крововиливом в навколишні м`які тканини, множинні поверхневі розриви правої частки печінки; перелом шийного відділу хребта між 6-м і 7-м грудними хребцями без пошкодження спинного мозку з крововиливом в навколишні м`які тканини; розрив правого крижово-клубового зчленування з крововиливом в оточуючі м`які тканини, розрив лобкового симфізу з розбіжністю до 1,5 см, переломи правої і лівої лобкових кісток в області верхніх і нижніх гілок зі зміщенням кісткових уламків з крововиливом в оточуючі м`які тканини, крововилив в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній області праворуч, рвана - забита рана на тильній поверхні правої кисті, забита рана на тильній поверхні правої стопи, множинні садна, синці тіла, в результаті спричинення яких ОСОБА_7 помер на місці події.

Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент заподіяння і у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_7 .

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п 10.1., п. 34 розділу 1 розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом,що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні, стверджуючи про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, наявність ризиків у вигляді уникнення відповідальності шляхом приховування від органу досудового розслідування та суду знаючи про неминучість суворого покарання за тяжкий злочин. Так, ОСОБА_5 не співпрацює з органом досудового розслідування, ще на початку досудового розслідування надавав пояснення, які були спростовані цілим рядом експертних висновків, що свідчить про його недобросовісну поведінку та намагання завести слідство в оману. А наразі взагалі відмовляється надавати покази посилаючись на ст.63 Конституції України. Протягом тривалого часу досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 ніяким чином не цікавився ходом і результатами досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, що свідчить про небажання нести відповідальність.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язано з необхідністю запобіганню спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття його на виклики слідчого, прокурора або суду та вчинення ним іншого злочину.
Враховуючи, що наслідком невиконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є застосування більш жорсткого запобіжного заходу, вважає, що обрання даного виду запобіжного заходу до ОСОБА_5 забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що 02.09.2014 року мала місце ДТП, учасником якої він був. Досудове розслідування триває понад п`ять років, і дійсно він вважав, що кримінальне провадження вже закрито. Втім, за весь цей час він не змінював місця проживання, не приховувався від органу досудового розслідування, має сім`ю, двох малолітніх дітей, також на його утриманні перебуває батько інвалід 1 групи, який потребує протезування та медичного лікування. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки працює за наймом в Татарбунарському районі Одеської області, та має потребу виїжджати на роботу, а домашній арешт буде його в цьому обмежувати. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 через канцелярію суду подав письмові заперечення в якому просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити у повному обсязі з тих підстав, що підозра є цілком не обґрунтованою, так як слідчий посилається на докази які є очевидно не допустимими, та відсутність жодних ризиків.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Також, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів
Як встановлено слідчим суддею 03.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 внесено запис про вчинення кримінального злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
За наявності достатніх підстав, 23.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом,що спричинило смерть потерпілого.

По твердженню слідчого обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця ДТП та схемою до неї;

- висновком комплексної транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи механізму і обставин зіткнення від 07.04.2020 року;

- іншими матеріалами цього кримінального провадження;

Слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Слідчим суддею встановлено, та не заперечувалося самими підозрюваним, що в дійсності ДТП 02.09.2014 року мала місце, він був учасником цієї пригоди, в результаті якої загинула людина.

Зазначені факти є достатніми для виникнення підозри щодо дій ОСОБА_5 на даній стадії досудового розслідування.

З огляду на положення ст.177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків.
Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, то а ні слідчим, а ні прокурором не надано достатніх і необхідних доказів, а висказано виключно припущення та посилання на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному при доведеності його вини.
Однак, згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За рішенням Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії ( W v Switzerland, 14379/88) від 26.01.1993 року небезпеку переховування від слідства та правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність такого переховування.
Підозрюваний ОСОБА_5 , не будучи затриманим, мав можливість ухилитися від органу досудового розслідування та суду протягом тривалого часу досудового розслідування понад 5 років, втім не скористався такою можливістю, прибуває до слідчого, та слідчого судді, приймає участь у судовому розгляді цього клопотання.
З приводу тверджень слідчого і прокурора щодо незаконно впливу на учасників кримінального провадження, то посилання на наявність цього ризику є безпідставним та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, стороною обвинувачення не доведений, і на час розгляду клопотання жодних доказів не надано.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий та прокурор керувалися виключно припущеннями. При цьому слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, та за час тривалого досудового розслідування жодних протиправних дій не вчиняв.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Положеннями ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання не довели наявність ризиків перешкоджати кримінальному провадженню, передбачених ст.177 КПК України.
Так слідчий суддя приймає до уваги пояснення самого підозрюваного щодо його належної процесуальної поведінки в даному кримінальному провадженні, коли він з`являвся на виклик слідчого, що спростовує ризик його подальшого переховування, навіть за умови, що на теперішній час його статус змінився.
Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, у тому числі:
- тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведеності вини у вчиненому злочині;
- наявність постійного місця реєстрації та місця проживання;
- міцність соціальних зв`язків: одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, батька пенсіонера інваліда 1 групи;
- відсутність судимостей у підозрюваного;
- виключно позитивну характеристику за місцем проживання.
Доводи сторони обвинувачення про те, що тільки домашній арешт буде надійним запобіжником від переховування підозрюваного у зв`язку з серйозністю висунутої підозри та суворістю покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 , спростовується можливістю запобігти цьому ризику шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так і зобов`язання здати паспорт для виїзду за кордон уповноваженій особі.
Стороною обвинувачення не надано доказів завчасного вручення повідомлення про виклик підозрюваного до слідчого та неповажність неявки, або умисного ухилення ОСОБА_5 від слідчого, прокурора і суду, тобто перебільшена вимога слідчого про застосування до підозрюваного одного із суворих запобіжних заходів у виді домашнього арешту.
Зважаючи на викладені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`якіший запобіжний захід окрім домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків. Відтак у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Положеннями ст.194 ч.4 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного (обвинуваченого) зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що буде достатнім для забезпечення дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків для найшвидшого закінчення досудового розслідування та в суді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 176-178, 182, 183, 186, 193,194,196, 205 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про намір зміни свого місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити в межах досудового розслідування, тобто до 20 червня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення проголошено 29.04.2020 року о 13:30 годині в залі судового засідання №4 Болградського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ______________ ОСОБА_1