Справа № 199/3160/20
ВИРОК
іменем України
29.05.2020 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000312 від 22.12.2014 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяміста Дніпропетровська, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 наказом № 72 по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_1 НГУ сержанта ОСОБА_3 , призваного для проходження військової служби під час часткової мобілізації, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду - старший стрілець 1 відділення 2 стрілецького взводу 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в місті Дніпрі.
Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, про все що сталося з ним доповідати безпосередньому командиру.
26.11.2014 сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ без поважних причин тривалістю понад один місяць, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
21.01.2015 сержант ОСОБА_3 прибув у військову частину НОМЕР_1 НГУ та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.
Таким чином, 26.11.2014 сержант ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць, та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 НГУ до 21.01.2015.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, як такі, що виразилися в самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав в повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він в період з 26.11.2014 до 21.01.2015 самовільно залишив військову частину без поважних причин, тривалістю понад один місяць, та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 НГУ.

В судовому засіданні учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своєї вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вперше притягається до кримінальної відповідальності, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи відомості про особу ОСОБА_3 , наявність обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання та відсутність обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання, встановивши обвинуваченому на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1