Справа № 171/92/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000793 від 10.09.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27.12.2011 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-15.04.2019 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-27.09.2011 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 3 роки;

-20.03.2013 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 рік 6 місяців, згідно вироку Апостолівського районного суду від 27.09.2011 року призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.09.2016 року по відбуттю строку покарання;

-14.08.2019 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.08.2019 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , перебували біля домоволодіння АДРЕСА_4 , де у останніх виник єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом з ОСОБА_6 перелізли через паркан, що по периметру огорожує територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 . Діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_6 через незамкнуті вхідні двері проник до сараю, звідки викрав два алюмінієві бідони об`ємом по 40 літрів вартістю 882 гривень 80 копійок за один бідон, загальною вартістю 1765 гривня 60 копійок. В цей час ОСОБА_4 , знаходився біля сараю та спостерігав щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами. Після цього ОСОБА_6 з ОСОБА_4 з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на загальну суму 1765 гривень 60 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Також, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 07.08.2019 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебували біля домоволодіння АДРЕСА_4 , де у останніх виник єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом з ОСОБА_4 перелізли через паркан, що по периметру огорожує територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 . Діючи таємно, умисно, повторно , із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_6 через незамкнуті вхідні двері проник до сараю, звідки викрав два алюмінієві бідони об`ємом по 40 літрів, вартістю 882 гривень 80 копійок за один бідон, загальною вартістю 1765 гривня 60 копійок. В цей час ОСОБА_4 , знаходився біля сараю, та спостерігав щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами. Після цього ОСОБА_6 з ОСОБА_4 з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на загальну суму 1765 гривень 60 копійок.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював ті факти котрі викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що якого числа він не пам`ятає влітку 2019 року він разом з ОСОБА_8 , зайшли через хвіртку яка була зав`язана проволокою на територію будинку по вул. Суворова в м. Апостолове, де побачили що біля сараю знаходиться бідон, оскільки в сараї були незамкнуті вхідні двері побачив що в ньому стоїть ще один бідон, забравши їх віднесли до себе додому. Зранку здали на пункт металобрухту та отримали кошти в сумі 150 гривень, які витратили для купівлі їжі. Шкода потерпілому не відшкодована, в скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював ті фактичні обставини котрі викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що якого числа він не пам`ятає вночі він разом з ОСОБА_9 зайшли через хвіртку у двір будинку по АДРЕСА_4 , де побачили, що в незамкнутому сараї знаходився один бідон та біля сараю ще один які вирішили викрасти. Бідони віднесли додому для подальшої їх здачі на пункт металобрухту з метою отримання коштів. Витратили отримані кошти в сумі 150 гривень для купівлі продуктів харчування. Матеріальну шкоду потерпілому не відшкодовано, у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Винність обвинувачених в скоєнні злочину підтверджується наступними доказами:

- висновком експерта №3050/19 від 13.09.2019 року, відповідно до якого загальна ринкова вартість двох алюмінієвих бідонів з кришкою ємкістю по 40 літрів кожний, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на серпень 2019 року, становила 1765,60грн., за умови, що на вказану дату об`єкти мали якісні споживчі характеристики (а.к.п. 19-22);

- протоколом проведення слідчого експерименту разом з фототаблицею від 03.10.2019 року об`єктом якого є територія домоволодіння яка належить ОСОБА_7 де ОСОБА_6 показав та продемонстрував як саме він разом з ОСОБА_4 вчинили крадіжку з сараю двох алюміневий бідонів (а.к.п. 63-65);

- протоколом проведення слідчого експерименту разом з фототаблицею від 03.10.2019 року об`єктом якого є територія домоволодіння яка належить ОСОБА_7 де ОСОБА_4 показав та продемонстрував як саме він разом з ОСОБА_6 вчинили крадіжку з сараю двох алюміневий бідонів, та показав через який саме паркан він разом з ОСОБА_10 заліз, після чого пройшли до сараю де саме біли розташовані бідони, та куди саме він разом з ОСОБА_10 здав бідони (а.к.п. 66-69).

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, те, що він раніше судимий, враховує, що збитки завдані кримінальним правопорушенням потерпілому не відшкодовані.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_6 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, те, що він раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Призначення таких покарань буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час судового розгляду за даним кримінальним провадженням, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 07.10.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1