Справа № 361/1329/19
Провадження № 1-кп/361/372/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

======================================================================
19 грудня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000118, від 15 січня 2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари Київської області, громадянки України, із вищою освітою, працюючої на посаді спеціального кореспондента у ДП «Редакція Голос України», вдови, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінально правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_6 порушила правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 30 грудня 2018 року, приблизно о 15:00 годин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ ТF699Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київська у м. Бровари Київської області, із напрямком від м. Київ у напрямку до м. Чернігів, зі швидкістю 50 км/год., не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, чим порушила п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну».

Під`їжджаючи до регульованого світлофорами пішохідного переходу, який розташований, навпроти ТОВ «Епіцентр - К» за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 253, не зупинилась на червоний сигнал світлофору та не надала перевагу в русі пішоходам, які рухались по пішохідному переході, чим порушила п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «Сигнал світлофора мають такі значення: червоний сигнал забороняє рух».

В результаті чого, здійснила наїзд передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїжджу частину по пішохідній розмітці на зелений сигнал світлофора з права наліво відносно руху транспортного засобу.

У наслідок порушень ОСОБА_6 пунктів 2.3 «б» та 8.7.3 «е» Правил дорожнього-руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої пішохід

ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР для надання первинної медичної допомоги.

Згідно висновку експерта судово медичної експертизи №05 від 18.02.2019 року, ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, садно в правій скроневій області, перелом правої скроневої кістки з переходом на кістки основи черепа та пошкодженням пірамідки скроневої кістки та тіла основної кістки, епідуральна гематома об`ємом 30-35 куб. см. в правій скроневій області, пневмоцефалія, забій головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б» та 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що суть пред`явленого обвинувачення їй зрозуміла, винним себе за обставин, вказаних в інкримінованому їй злочині, визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненому, а також дуже жалкує, що допустила зазначені вище порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, неодноразово просила вибачення у потерпілої та частково відшкодувала потерпілій завдану майнову шкоду, а також добровільно узгодили, що іншу частину шкоди вона відшкодує у найкоротший термін. Свої дії оцінює критично і готова нести покарання.

Зокрема, визнає, що 30 грудня 2018 року керуючи автомобілем марки «ЗАЗ ТF699Р» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , допустила неуважність під час керування автомобілем, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не відреагувала на її зміну, не зупинилась на червоний сигнал світлофора та не надала перевагу пішоходам, які рухались по пішохідному переході та здійснила наїзд на потерпілу ОСОБА_4 , внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження.
За себе повідомила, що вона є вдовою, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. За місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, потерпілій добровільно відшкодувала значну суму завданої шкоди. Просила іі сурово не карати та не позбавляти волі, а також не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки її робота пов`язана саме з керуванням транспортного засобу, інших джерел заробітку крім її роботи в неї немає. На теперішній час вона вдова і матеріальної допомоги від інших немає.

Покази обвинуваченої ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності її позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою, прокурором іншими учасниками процесу змісту цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченої та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують її особу.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 в інкримінованому злочині.

Суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена винуватість обвинуваченої в тому, що вона, керуючи транспортним засобом, порушила п. п. 2.3 «б», п.8.7.3 «е» ПДР України, що призвело до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, та явилось причиною вчинення ДТП і такі її дії знаходяться в прямому причинному зв`язку із наступившими наслідками у вигляді спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому і тому вона повинна нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що злочин відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується за місцем роботи та проживання виключно позитивно, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, дані про її особу. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає її щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час суду вона вільно дала вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, але характеризується необережною формою вини, правову позицію прокурора про призначення покарання, не пов`язаного із ізоляцією її від суспільства без позбавлення права керувати транспортними засобами, аналогічну думку потерпілої, яка також просила призначити покарання обвинуваченій не пов`язаного із ізоляцією від суспільства та не позбавляти її права керувати транспортними засобами, сукупність всіх обставин вчинення злочину, що інкримінований злочин скоєно не встані алкогольного сп`яніння, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, дані про її особу, що вона характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, щиросердечно розкаюється у вчиненому, просила вибачення у потерпілої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також її поведінка в суді свідчить, що вона не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, інкримінований злочин вчинила по необережності, суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому вважає за необхідне звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 , та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов в судовому засіданні не заявлявся.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченої на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченій не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити засуджену ОСОБА_6 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2 (два) роки, в період якого відповідно до п. п. 1, 2,

ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари Київської області, жительки АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення судової інжерено-технічної експертизи № 12-2/112 від 04 лютого 2019 року в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: автомобіль марки «ЗАЗ ТF699Р» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважати повернутим власнику ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили дозволити їй ним користуватись та розпоряджатись.

Речовий доказ: DVD-R диск із зображенням дорожньо-транспортної пригоди зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1