УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1096/20

25 травня 2020 року

м.Костопіль
Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю:
слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській лейтенанта поліції ОСОБА_3
представника власника майна адвоката ОСОБА_4
прокурора не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 за №0000313, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про арешт майна.
Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділом Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 за №0000313, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2020 року до чергової частини Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення інженера охорони лісу ДП «Костопільський лісгосп» ОСОБА_6 про те, що 21.05.2020 року близько 16:40 год. поблизу с.Іваничі Костопільського району було зупинено автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому перевозили незаконно зрубану лісопродукцію. Обставини встановлюються.
21.05.2020 було оглянуто автомобіль «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , однак який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_2 . Так під час огляду зазначеного транспортного засобу в ньому було виявлено дві колодки дерева породи «Дуб» розмірами 37см х110см та 37см х110см, три колодки дерева породи «Ясен» розмірами 14см х110см, 15см х33см та 12см х66см. Після огляду вказаний автомобіль було доставлено на територію Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою м.Костопіль, вул.Коперніка 15.
По даному факту 21.05.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України.
Наразі у кримінальному провадженні вбачається необхідність накладення арешту на автомобіль «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_2 , дві колодки дерева породи «Дуб» розмірами 37см х110см та 37см х110см, три колодки дерева породи «Ясен» розмірами 14см х110см, 15см х33см та 12см х66см, які доставлено на територію Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задоволити.
Представник власника у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання мотивуючи тим, що власник майна не володіла інформацією про те, з якою метою буде використано належний їй транспортний засіб і арешт автомобіля порушить її права як власника.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши клопотання і додані до нього документи, слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3)документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту ч.2ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З матеріалів кримінального провадження №№0000313 від 21.05.2020 року вбачається, що вилучене майно, а саме: дві колодки дерева породи «Дуб» розмірами 37см х110см та 37см х110см, три колодки дерева породи «Ясен» розмірами 14см х110см, 15см х33см та 12см х66см мають істотне значення у даному кримінальному провадженні та є джерелом доказів, які слугуватимуть підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення. Крім того, отримання зазначених речей має значення для кримінального провадження і підлягає вилученню та зберіганню при матеріалах кримінального провадження для подальшого використання, як доказ.
Арешт вказаного майна проводиться з метою проведення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування та збереження речових доказів.
Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
З доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження №0000313 від 21.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України вбачається, що вилучені речі, а саме: дві колодки дерева породи «Дуб» розмірами 37см х110см та 37см х110см, три колодки дерева породи «Ясен» розмірами 14см х110см, 15см х33см та 12см х66см, які знаходились у транспортному засобі «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_2 визнані речовим доказом по даному кримінальному провадженні.
Таким чином, згідно п.2 ч.3ст.132 КПК України, слідчим в клопотанні доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна, необхідне з потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання щодо арешту вилученого майна.
Вирішуючи клопотання про арешт вилученого майна, слідчим суддею враховуються правові підстави для арешту майна, достатність доказів, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб, у володінні яких перебуває майно та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.
Арешт вказаного майна проводиться з метою проведення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування та збереження речових доказів.
Отже, в даному випадку підставою застосування арешту майна, відповідно до ч.2 ст.170, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є збереження речових доказів, а тому клопотання слідчого в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Однак, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
При вирішенні питання про арешт даного транспортного засобу слідчим суддею враховується вимоги ст.ст.94, 132, 173 КПК України та правова підстава для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. А за змістом частини четвертої згаданої статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оскільки, арешт автомобіля обмежує права власника на володіння, розпорядження та користування своїм майном, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, доводів представника власника майна, клопотання про арешт майна в частині арешту транспортного засобу не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 за №0000313, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України задоволити частково.
Накласти арешт шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування майном, а саме на дві колодки дерева породи «Дуб» розмірами 37см х110см та 37см х110см, три колодки дерева породи «Ясен» розмірами 14см х110см, 15см х33см та 12см х66см.
В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль «Volkswagen» моделі «Polo», типу «легковий В хетчбек», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_2 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддяОСОБА_1