Ухвала
іменем України
26 травня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-1777ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу судді Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2019 про повернення апеляційної скарги,
встановив:
За вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Ухвалою судді Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перевірку рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належного обґрунтування доводів, які на думку потерпілого ОСОБА_4 тягнуть за собою зміну чи скасування оскарженого судового рішення та чіткого зазначення рішення суду, яке він оскаржує.
На виконання ухвали касаційного суду потерпілий ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, перевіривши яку, суд установив, що зазначених в ухвалі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року недоліків не усунуто.
Так, у повторно поданій касаційній скарзі потерпілий зазначає, що дійсно в апеляційній скарзі його прохання зводилось лише до скасування вироку суду першої інстанції без вказівки на те, яке рішення, передбачене ст. 407 КПК України має прийняти суд апеляційної інстанції. Вказує, що його апеляційна скарга відповідала п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, а суд апеляційної інстанції повинен був прийняти на свій розсуд одне з рішень, визначених процесуальним законом. Фактично скарга потерпілого ОСОБА_4 від 28 квітня 2020 року, подана на виконання ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2020 року, дублює зміст касаційної скарги, що надійшла на адресу Верховного Суду 7 квітня 2020 року, за виключенням посилань на практику Верховного Суду у подібних справах.
За таких обставин належного обґрунтування своїх доводів потерпілий ОСОБА_4 у повторно поданій касаційній скарзі не навів, тобто недоліки скарги не усунуто.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Ураховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу судді Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2019 щодо ОСОБА_5 повернути особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3