Ухвала
Іменем України

11 березня 2020 року

м. Київ
справа № 643/2114/17
провадження № 51-6435 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_4 та поновлено йому строк касаційного оскарження вказаних судових рішень щодо нього.
Разом із цим касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), було залишено без руху та надано йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Поміж іншого, в ухвалі суду вказано, що у поданій скарзі не містилося обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 414, 419 КПК. Натомість засуджений, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечував правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 цього Кодексу не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Крім того касаційна скарга засудженого містила вимогу про скасування судових рішень щодо нього та постановлення нового вироку, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції відповідно до норм ст. 436 цього Кодексу, а також містила прохання про пом`якшення йому покарання, що суперечило змісту мотивувальної частини скарги, оскільки не зрозуміло, з яких саме підстав засуджений просив переглянути судові рішення щодо нього у касаційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, у розписці засудженого ОСОБА_4 , що надійшла з Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», містяться дані про отриманням ним 10 січня 2020 року копії ухвали колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 грудня 2019 року.
Проте зазначені в ухвалі суду недоліки у наданий судом п`ятнадцятиденний строк засуджений так і не усунув.
Тому, відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку касаційного оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3