КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малинівка, Чугуївського р-ну, Харківської обл., громадянина України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- Чугуївським міжрайонним судом Харківської області вироком від 05.02.1993 за ч.3 ст.117, ч.3 ст.17-117, ч.2 ст.140 КК України в редакції 1960 року до 04 років позбавлення волі;
- Чугуївським міським судом Харківської області вироком від 18.11.1997 за ч.1 ст.196-1 КК України в редакції 1960 року до 02 років виправних робіт;
- Чугуївським міським судом Харківської області вироком від 08.12.1998 за ч.2 ст.144, ч.2 ст.141, ч.2 ст.188-1 КК України в редакції 1960 року до 03 років 02 місяців позбавлення волі, який змінений постановою Харківського обласного суду від 29.10.1999;
- Чугуївським міським судом Харківської області вироком від 20.08.2004 за ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 03 роки;
- Чугуївським міським судом Харківської області вироком від 19.03.2007 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі, який змінений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2009;
- Подільським районним судом м. Києва вироком від 24.03.2014 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України до 01 року 07 місяців позбавлення волі,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2019 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді 05 (п?яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту затримання, а саме з 26.01.2017. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор". Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 час його попереднього ув`язнення з 26.01.2017 по час набрання вироку законної сили, якщо запобіжний захід не буде змінений, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Скасовано ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 07.11.2016 про накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Камрі», чорного кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та ключ брелок до нього. Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

Від обвинуваченого та захисника надійшли апеляційні скарги на вказаний вирок.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить апеляційний суд вирок Подільського районного суду міста Києва від 06.02.2019 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, про що сторона захисту заявляла в суді першої інстанції. Зокрема обвинувачений вказує, що протокол впізнання за фотографіями складався двічі: перший раз неуповноваженою на те особою та з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки на час відкриття матеріалів кримінального провадження в протоколі були відсутні підписи понятих. Також обвинувачений вказує, що суд під час слухання справи всупереч вимогам ч.6 ст.258 КПК України фактично провів повторне впізнання його, тобто обвинуваченого, свідками. Також обвинувачений зазначає, що згідно показань потерпілого ОСОБА_10 , під час викрадення автомобіля він перебував вдома, про сам факт викрадення йому повідомили тільки 29.10.2016 зранку; згідно показань свідка ОСОБА_11 , він бачив якихось осіб на відстані не менше 100 метрів за якої фактично неможливо впізнати особу; показання свідка ОСОБА_12 теж не можуть бути доказом його вини, оскільки крім нього в той день в гаражному боксі, яке фактично є СТО, перебував також і і ОСОБА_13 , якого свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впізнали як особу, яка була за кермом автомобіля, що заїхав на територію кооперативу. Наголошує, що на вилучених ключах не виявлено його слідів, судової комп?ютерної портретної експертизи зроблених свідком ОСОБА_11 фотознімків не проводилось. Вказує, що слідчий ОСОБА_16 та інші слідчі, які зазначені в постанові, не мали права проводити будь-які слідчі дії, так як постанова про призначення групи слідчих в період з 29.10.2016 по 24.02.2017 підписана не була, а тому вважає, що всі письмові докази по справі є недопустимими. Зазначає, що стороні захисту не відкривались речові докази та не демонструвався відеозапис слідчого експерименту.

Захисник ОСОБА_6 просить апеляційний суд вирок Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2019, ухвалений відносно ОСОБА_5 , скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вважає вину ОСОБА_5 недоведеною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тоді як вирок суду першої інстанції ґрунтується на недопустимих доказах. Зазначає, що в протоколі огляду місця події від 29.10.2017 не вказано на підставі чого здійснюється дана процесуальна дія, не вказано модель фотоапарату, флеш-носія та його серійний номер, огляд проводився без ухвали слідчого судді та неуповноваженою на те особою. Також захисник зазначає, що протокол огляду предметів від 31.10.2016 є також недопустимим доказом, оскільки стороною обвинувачення не надано ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів або запит в порядку ст.93 КПК України. Інші доводи апеляційної скарги захисника аналогічні по змісту з тими, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.10.2016 в період часу з 00-30 год. по 05-25 год., у ОСОБА_5 , який перебував на території гаражно-будівельного кооперативу «Полярний», що розташований по вул.Полярній, 19 у м.Києві, виник злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення гаражного боксу, що розташований на території вказаного гаражного кооперативу, де фізичною особою-підприємцем ОСОБА_17 організовано підприємницьку діяльність по фарбуванню транспортних засобів. Реалізуючи свої злочинні дії, спрямовані на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднані з проникненням у приміщення, ОСОБА_5 , 29.10.2016 в період часу з 00-30 год. по 05-25 год., перебуваючи на території гаражно-будівельного кооперативу «Полярний», що розташований по вул.Полярній, 19 у м.Києві, таємно, протиправно, невстановленим досудовим слідством способом, проник до приміщення зачиненого гаражного боксу, який знаходиться на території вказаного гаражного кооперативу, де фізичною особою-підприємцем ОСОБА_17 організовано підприємницьку діяльність по фарбуванню транспортних засобів, в якому на той час знаходився належний ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 транспортний засіб ? автомобіль марки «Hyundai» моделі «Accent», р.н. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) ? НОМЕР_3 , 2013 року випуску, що останній залишив для фарбування переднього бампера, невстановленим досудовим розслідуванням способом привів у дію двигун автомобіля марки «Hyundai» моделі «Accent», р.н. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) ? НОМЕР_3 , 2013 року випуску та поїхав від місця первинного знаходження транспортного засобу, тим самим реалізувавши до кінця свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння належним ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 транспортним засобом ? автомобілем марки «Hyundai» моделі «Accent», р.н. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) ? НОМЕР_3 , 2013 року випуску, загальною вартістю 274 480 грн.
Тобто ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконно заволодів транспортним засобом повторно з проникненням у приміщення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, заслухавши пояснення сторін і відповіді на питання суду, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів керується наступним.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Під час перевірки колегією суддів апеляційних доводів сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в ході судового розгляду вони свого підтвердження вони не знайшли.
Обвинувачений ОСОБА_5 як в суді першої інстанції, так і в ході здійснення апеляційного провадження, свою вину у пред?явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України, не визнав.

Попри невизнання своєї вини обвинуваченим, суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_5 винним за ч.2 ст.289 КК України, послався на наступні докази:

? показання потерпілого ОСОБА_18 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який повідомив, що 24.10.2016 він приїхав на власному автомобілі марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , до гаражно-будівельного кооперативу «Полярний», що розташований по вул. Полярній, 19 у м.Києві, та згідно акту прийому передачі, передав автомобіль ОСОБА_19 для виконання ремонтних робіт. Термін виконання становив тиждень. 29.10.2016 йому зателефонував ОСОБА_20 , та повідомив, що гаражні бокси де він залишив автомобіль на ремонт, обікрали та його автомобіль викрали. Вночі йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що автомобіль знайшли по вул.Кондратюка, 2, в м.Києві. На наступний день він оглянув автомобіль на штрафному майданчику та виявив відсутність переднього бамперу та фари, які знаходились в багажному відділенні;

? показання свідка ОСОБА_22 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, що працює охоронником в ГБК «Полярний». 28.10.2016 пізно ввечері в гаражний кооператив «Полярний» заїхав автомобіль марки «Тойота», чорного кольору, в салоні якого перебували водій та ОСОБА_5 . Водій повідомив, що їде на розборку. Під ранок автомобіль марки «Тойота», чорного кольору виїхав з гаражного кооперативу, за ним виїхав автомобіль марки «Хундай», білого кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_5 . Після цього він з напарником виявили відкриті ворота в гаражному боксі та викликали поліцію;

? показання свідка ОСОБА_23 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, що працює на СТО, власником якого є його батько. З потерпілим ОСОБА_18 знайомий, він є постійним клієнтом на станції технічного обслуговування, яке розташоване в гаражних боксах ГБК «Полярний», де він працює. 29.10.2016 рано вранці йому зателефонував батько та повідомив, що СТО обікрали та викрали автомобіль, який ОСОБА_18 залишив на ремонт;
? показання свідка ОСОБА_24 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, що працює слідчим в Оболонському УП ГУНП в м.Києві. По даному кримінальному провадженню він був старшим слідчим групи слідчих. Здійснював досудове розслідування, під час якого були зібрані достатні докази які вказували на те, що даний злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_5 та сумнівів щодо вчинення останнім даного злочину у нього як у слідчого не виникало;

? показання свідка ОСОБА_25 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, що вночі о 03 годині 00 хвилин заступив на чергування охоронником в ГБК «Полярний». 29.10.2016 приблизно о 04-00 год. ранку до шлагбауму на виїзд під`їхали два автомобілі. Першим рухався автомобіль марки «Тойота» з державним номерним знаком на червоному фоні, за ним автомобіль білого кольору без бамперу, за кермом якого перебував ОСОБА_5 . Він підійшов до водія автомобіля марки «Тойота» та запитав звідки він виїжджає, на що останній відповів, що забирає автомобіль з СТО після ремонту. Він відкрив шлагбаум та автомобілі виїхали. Два автомобілі рухались разом, даний висновок він зробив з власного досвіду. Відчувши інтуїтивно, що щось не так, пішов робити обхід. Підійшовши до боксу де розміщене СТО, побачив, що двері до боксу відчинені, з середини на дверях було видно сліди злому. Зайшовши до боксу виявив, що розкидані речі, у зв?язку з чим він викликав поліцію та повідомив власнику боксу;

? показання свідка ОСОБА_26 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, що 28.10.2016 приблизно о 21-00 год. на СТО в ГБК «Полярний» де він працював, приїхав автомобіль марки «Тойота Камрі» на діагностику. В автомобілі перебували ОСОБА_27 та обвинувачений ОСОБА_28 . Зробивши діагностику, він виявив, що необхідно зробити заміну стійки стабілізатора, оскільки в той момент не мав вільного часу, тому запропонував приїхати на наступний день вранці, щоб виконати ремонт. 29.10.2016 в період часу з 10 до 11 години приїхав автомобіль марки «Тойота Камрі». Він спілкувався з ОСОБА_27 та обвинуваченим ОСОБА_29 в гаражі з приводу ремонту. Через деякий час під`їхали працівники поліції та затримали ОСОБА_27 і ОСОБА_30 . Він дізнався, що в даному гаражному кооперативі на СТО викрали автомобіль марки «Хюндай». Через декілька днів під час прибирання в гаражі, він виявив під диваном ключі з брелком від автомобіля марки «Хюндай». Старший на по СТО викликав працівників поліції, які в подальшому провели обшук та вилучили дані ключі. Він надав згоду на обшук як орендар, крім нього згоду на обшук надав власник гаражу. Яким чином дані ключі могли опинитись в гаражі йому не відомо;

? показання свідка ОСОБА_31 , наданими безпосередньо суду першої інстанції, який показав, щотривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Зранку 29.10.2016 перебуваючи в квартирі, він вийшов в коридор та побачив, що в дворі будинку біля бойлерної стоїть автомобіль марки «Хундай Акцент» білого кольору, який дві особи швидко накривали брезентом. Ззаду автомобіль не був пошкоджений, чи були пошкодження з переду йому не було видно. В цей час він на мобільний телефон зробив фото. Особи швидко побігли. Дані дії викликали в нього підозру, крім цього, раніше даний автомобіль він не бачив, тому викликав поліцію. Одним з тих осіб був обвинувачений ОСОБА_5 , одягнений в білу куртку та чорні штани. Він добровільно надав слідчому мобільний телефон, на який було зроблено фото. Зазначив, що приблизно місяць тому на тому самому місці був припаркований викрадений автомобіль;

? дані протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 29.10.2016 від ОСОБА_18 , 29.10.2016 невідомі особи заволоділи автомобілем марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , з гаражного боксу № НОМЕР_4 гаражного кооперативу «Полярний» по вул.Полярна, 19 в м.Києві (т.2, а.с. 19);
? дані протоколу огляду місця події від 29.10.2016 та фототаблиці до протоколу, а саме, гаражного приміщення № НОМЕР_5 , яке розташоване за адресою: м.Київ, вул.Полярна, 19, було виявлено та вилучено 3 сліди структурного матеріалу, дві групи слідів взуття, свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 (т.2, а.с. 22-44);
? дані протоколу огляду місця події від 29.10.2016 та фототаблиці до протоколу, а саме, частини асфальтної ділянки біля гаражного приміщення № НОМЕР_6 , розташованого за адресою: м.Київ, вул.Полярна, 19, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_7 (т.2, а.с. 48-59);
? дані протоколу огляду місця події від 31.10.2016 та фототаблиці до протоколу, а саме, гаражного приміщення № НОМЕР_6 , розташованого за адресою: м.Київ, вул.Полярна, 19, було виявлено та вилучено 1 ключ чорного кольору з логотипом «Хюндай» та брелок чорного кольору (т.2, а.с. 66-80);
? витяг з Книги в?їзду і виїзду автотранспортних засобів в автокооператив «Полярний» (арк. 84), 29.10.2016 автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_8 , здійснив заїзд до кооперативу о 00 годин 30 хвилин та виїзд о 05 годині 25 хвилин (т.2, а.с. 93-95);
? дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2017, згідно якого свідок ОСОБА_22 заявив, що впізнав на фото №2 чоловіка, який 29.10.2016 заїздив на територію ГБК «Полярний» на пасажирському сидінні автомобіля марки «Тойота Камрі», та був одягнений у білу куртку, та в подальшому виїздив з території кооперативу за кермом автомобіля марки «Хюндай» білого кольору, який як він пізніше дізнався, викрали. Особу впізнав за зовнішніми рисами обличчя, а саме, структурного носа, губ, вух, а також за сукупністю інших характерних ознак. На фотознімку №2 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с. 96-98);
? дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_25 заявив, що впізнав на фото №1 чоловіка, який 29.10.2016 заїздив на територію ГБК «Полярний» на пасажирському сидінні автомобіля марки «Тойота Камрі», та був одягнений у білу куртку, та в подальшому виїздив з території кооперативу за кермом автомобіля марки «Хюндай» білого кольору, який як він пізніше дізнався, викрали. Особу впізнав за зовнішніми рисами обличчя, а саме, структурного носа, губ, вух, а також за сукупністю інших характерних ознак. На фотознімку №1 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с. 99-102);
? дані протоколу обшуку від 22.02.2017 квартири АДРЕСА_4 , було вилучено куртку біло-сірого кольору, з чорним замком та сірою підкладкою. У нижній частині куртки знаходиться резинка та два прилади для стягування резинки, чорного кольору (т.2, а.с. 104-109);
? дані протоколу огляду місця події від 29.10.2016 та фототаблиці до протоколу, а саме, автомобілю марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться з тильного боку будинку №2 по вул.Кондратюка у м.Києві. Встановлено, що автомобіль стоїть за електрощитовою. В автомобілі відсутній передній бампер та передній номерний знак, відсутня кришка баку з лівого боку та передня права фара, задні фари затоновані. Автомобіль має чорний дах (т.2, а.с. 114-127);
? дані протоколу огляду предмету від 31.10.2016, а саме, наданих свідком ОСОБА_32 двох фотознімків, встановлено, як невідомий чоловік, який одягнений у білу куртку, разом з іншим невідомим чоловіком, який одягнений у чорну куртку, накривають автомобіль марки «Хюндай Акцент», білого кольору з чорним дахом (т.2, а.с. 130-133);

? дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.10.2016, свідок ОСОБА_33 заявив, що впізнав на фото №1 чоловіка, який 29.10.2016 за адресою: м.Київ, вул.Кондратюка, 2, перебував біля автомобіля марки «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_2 , та разом з іншим чоловіком накрили його тентом. Особу впізнав за загально сукупністю ознак. На фотознімку №1 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с. 136-138).
Клопотань про повторний допит потерпілого та свідків сторона захисту не заявляла, а тому з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини (п.29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії"), згідно яких рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони і це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати ? не вдаючись до повторної оцінки показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана судом першої інстанції.

Зокрема колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що позиція обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину, є способом уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, що спростовується іншими зібраними по справі доказами.
Натомість, показання потерпілого та свідків, які в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, є правдивими, логічними та взаємоузгодженими між собою та іншими доказами, а тому будь-яких сумнівів у їх достовірності в колегії суддів не виникає.

Наявні по справі письмові докази є належними, тобто такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце, спосіб вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Щодо незазначення в протоколі огляду місця події від 29.10.2016 , який проводився з 06:40 год. по 07:10 год., підстави його проведення. Так, відповідно до приписів ч.3 ст.214 КПК України, огляд місця події є єдиною слідчою (розшуковою) дією, яку закон допускає проводити до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідування. А тому, оскільки згідно витягу Єдиного реєстру досудових розслідування кримінального провадження №0010890 відомості були внесені 29.10.2016 о 13:18 год., тобто без зволікань після проведення огляду, то жодних порушень суд при складанні протоколу огляду місця події від 29.10.2016 не вбачає.

Стосовно доводи сторони захисту про порушення порядку огляду, то вони також свого підтвердження в ході їх перевірки не знайшли. Так, згідно змісту протоколу огляду місця події від 29.10.2016 він проводився в присутності власника приміщення ? ОСОБА_34 з його згоди, тоді як свідок ОСОБА_26 в своїх показаннях суду першої інстанції також повідомив, що і він як орендар, і власник гаражу також надали згоду на огляд гаражу. З цих же підстав спростовуються також і твердження захисника щодо недопустимості протоколу огляду предмету від 31.10.2016 (фотознімків), які добровільно були надані ОСОБА_32 , що підтверджується змістом самого протоколу.
Відсутність в протоколі огляду місця події від 29.10.2016 посилання на флеш-носій та його серійний номер, з якого зроблено фототаблицю до протоколу, колегія суддів оцінює як несуттєве порушення, що не тягне за собою недопустимість цього доказу.
Щодо посилань сторони захисту на те, що постанова про створення слідчої групи та визначення старшого слідчого групи від 29.10.2019, а також протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками не були підписані відповідно начальником управління Оболонського УП ГУНП в м.Києві та понятими на час відкриття матеріалів кримінального провадження, то колегія суддів вважає, що стороною захисту не доведено дійсне походження долучених ними в суді першої інстанції документів, які вона вважає копіями, хоча такі не завірені жодним чином, а відтак є неналежними доказами.
Такими, що не заслуговують на увагу колегія суддів вважає і доводи сторони захисту про те, що їм не відкривались речові докази, оскільки згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0010890 стороні захисту 27.02.2017 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що зафіксовано в протоколах від 27.02.2017. Також 27.02.2017 стороні захисту оголошено про речові докази. Постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, окрім іншого, долучені стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження. Відтак, оскільки речові докази були оголошені стороні захисту і з протоколами їх огляду сторона захисту була ознайомлена, то доводи обвинуваченого та захисника не знаходять свого підтвердження.
Надуманими суд вважає посилання апелянтів на те, що судом було проведено повторне впізнання свідками обвинуваченого, оскільки суд проводив не впізнання, а забезпечив допит свідків в порядку ст.352 КПК України.
Стосовно невиявлення на вилучених ключах відбитків пальців рук ОСОБА_5 , то суд виходить з того, що на залишення цих ключів ОСОБА_5 вказують показання свідка ОСОБА_26 , надані безпосередньо суду першої інстанції та відображені судом у вироку, а відтак доводи сторони захисту в цій частині також не знаходять свого підтвердження.
Необґрунтованими колегія суддів також вважає і посилання обвинуваченого на те, що в даному кримінальному провадженні не проводилось судової комп?ютерної портретної експертизи зроблених свідком ОСОБА_32 фотознімків, в той час як вказаний свідок надавав показання безпосередньо суду першої інстанції та вказав саме на ОСОБА_5 як на особу, яка накривала автомобіль "Хюндай Акцент" білого кольору, який зображений на фото, які він добровільно надав слідчому на своєму телефоні.
Таким чином, попри наведені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи, судом першої інстанції повністю виконані вимоги ч.1 ст.94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Колегія суддів вважає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку і обґрунтовано визнав доведеним у поза розумний сумнів вину ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
За таких обставин, оскільки доводи сторони захисту свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи не знайшли, то підстав для скасування оскаржуваного вироку Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2019 та закриття кримінального провадження, як того просять обвинувачений та захисник, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2019 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України за виключенням призначеного покарання ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії даного судового рішення.
СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №758/3773/17
Апеляційне провадження № 11-кп/824/2357/2019
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_35
Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1