Справа № 159/1766/20
Провадження № 1-кп/159/246/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000254 від 09.02.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_5 08 лютого 2020 року, близько 19 год. 00 хв., перебуваючи біля магазину "Козацькі забави", що по вул. Володимирська, 73-а в м. Ковелі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед іноземного виробництва марки "SR Suntour", належний ОСОБА_4 , чим завдав останньому майнової шкоди на суму 5 000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчинив крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 12 квітня 2020 року було укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Потерпілий ОСОБА_4 заявляє, що майнова шкода відшкодована в повному обсязі, інших претензій майнового чи морального характеру він до ОСОБА_5 не має. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Сторони угоди підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.

На момент вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь та на момент укладення угоди про примирення, такі діяння останнього були кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як злочин середньої тяжкості, за вчинення якого було передбачено покарання, поміж іншого, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України віднесений до кримінальних проступків.

Станом на день постановлення даного вироку, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання, поміж іншого, у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направленні до суду до набрання чинності цим Законом і не призначенні до судового розгляду повертаються прокурору для внесення з урахування вимог глави 25 КПК України.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою про примирення, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 314 КПК України, судовий розгляд в цьому кримінальному провадженні не міг бути призначений.

Зважаючи на наявність укладеної між потерпілим і обвинуваченим угоди про примирення, суд зобов`язаний в першу чергу вирішити питання затвердження такої угоди, а не питання повернення обвинувального акта прокурору з підстав, зазначених вище.

Поряд з цим, згідно вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави прийти до висновку про те, що в даному випадку обвинувальний акт не може бути повернутий прокурору для внесення з урахування вимог глави 25 КПК України, оскільки таке повернення в будь-якому випадку погіршить становище обвинуваченого.
За таких обставин, суд не вбачає перешкод для вирішення питання про затвердження даної угоди про примирення.
Так, відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України (в редакції до 01.07.2020 року), угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України (в редакції на день постановлення вироку), угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, на день вчинення протиправних діянь, було віднесене до злочинів середньої тяжкості. На момент постановлення вироку, таке кримінальне правопорушення віднесено до кримінального проступку.

Так, чи інакше, прямих заборон для укладення та затвердження даної угоди про примирення зазначені норми КПК України не містять.

Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції до 01.07.2020 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 27.03.2020 року підлягає скасуванню з подальшим вирішенням долі цих речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про примирення від 12 квітня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000254, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2020 року, - скасувати.

Речовий доказ - велосипед іноземного виробництва марки "SR Suntour", який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1