КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/1419/20 Провадження № 11-кп/824/2028/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника ДУ «Бучанська
виправна колонія №85» ОСОБА_8 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2016 року, з не відбутою частиною покарання у виді позбавлення волі 1 рік 2 місяці 19 днів.
Таке рішення вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув частини строку покарання та довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 .
В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновок суду про доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що він став шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи.
Прокурор вказує, що згідно відомості по заробітній платі протягом всього періоду відбування покарання засуджений залучався до оплачуваної суспільно-корисної праці епізодично, а саме: у березні 2017 року, упродовж 2019 року та січні 2020 року.
Апелянт звертає увагу суду на те, що засуджений ОСОБА_6 має судимості, кожна з яких за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. В той же час, під час судового розгляду засуджений повідомив, що у нього немає ніякої робочої спеціальності. При цьому, до Бучанського навчального центру, який діє при установі та здійснює навчання засуджених за спеціальностями електрозварник ручного зварювання, електромонтажник з освітлення та освітлювальних мереж, токар, останній не звертався.
Крім того прокурор зазначає, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, а також умовно-достроково та вчинив нові умисні злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, в період іспитового терміну (вирок від 05.07.2012) та умовно-дострокового звільнення (вирок від 09.11.2016).
В апеляційній скарзі прокурор підсумовує, що вищевказані обставини свідчать не лише про злочинну спрямованість засудженого та його не бажання стати на шлях виправлення, а й про його поведінку як пристосуванця до вимог режиму, з метою подальшого умовно-дострокового звільнення.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засуджений ОСОБА_6 та представник ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням судом встановлено, що вироком Фастівського міського суду Київської області від 09 листопада 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ст. ст. 185, ч. 3, 289 ч. 2, 304 ч. 1, 70, 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі, зараховано в термін перебування під вартою з 26 листопада 2015 року по 09 червня 2016 рік із застосуванням ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 16 січня 2017 року, кінець строку відбування покарання 19 червня 2021 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді, зокрема позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За приписами ч. 2 вказаної норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, 25 лютого 2020 року в.о. начальника Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» та голова спостережної комісії Ірпінського виконкому звернулись до Ірпінського міського суду Київської області із спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Подане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 фактично відбув строку покарання, приймав активну участь у суспільно корисній діяльності в установі,за що отримав два заохочення, працює на вантажно-розвантажувальних роботах, бере участь у благоустрої території установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До роботи ставиться добросовісно, за що отримав чотири заохочення, стягнень не має, а тому може бути звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання.
Задовольняючи клопотання засудженого, суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув частини строку покарання та довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
З таким рішенням погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, оскільки, як вбачається із відомостей по заробітній платі працював епізодично, а саме: у березні 2017 року. впродовж 2019 року та січні 2020 року є безпідставними та необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.
Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.
Як зазначив у суді апеляційної інстанції засуджений, за весь період відбування покарання у виправній колонії він працював постійно.
Представник ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» підтвердив, що засуджений працював весь час та пояснив, що відсутність заробітної плати не свідчить про те, що ОСОБА_6 не працював.
Також, колегія суддів зазначає, що відсутність у ОСОБА_6 робочої спеціальності та відсутність ініціативи у її отриманні, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, відповідно до вимог закону, зокрема ст. 81 КК України, саме по собі не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та не є перешкодою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того, як вбачається із характеристики, наданої начальником дільниці соціальної реабілітації та погодженої в.о. заступника начальника Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85», засуджений ОСОБА_6 має шість заохочень, жодного стягнення, характеризується виключно позитивно, своєю працею та сумлінною поведінкою довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відтак, колегія суддів вважає, що поведінка та ставлення ОСОБА_6 до праці у своїй сукупності свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Таким чином, підстав для скасування ухвали суду та відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2016 року, з не відбутою частиною покарання у виді позбавлення волі 1 рік 2 місяці 19 днів, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4