Справа № 487/1779/20
Провадження № 1-кс/487/2117/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 26.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва 26.03.2020 року зі скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 26.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, у зв`язку з її передчасністю, неповнотою проведення досудового розслідування та не відповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, у поданій скарзі просила розглянути її за своєї відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні скарги.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000600, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.05.2019 року по справі №487/3442/19 (провадження №1-кс/487/3624/19) зобов`язано відповідальну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості з заяви, поданої ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаного ухвали суду у відповідності до вимог ст. 214 КПК України 09.08.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за фактом можливого умисного невиконання ухвал Приморського районного суду міста Одеси від 06.02.2019 року та 12.03.2019 року працівниками ГУНП в АР Крим та місті Севастополі, прокуратури АР Крим, ГУНП в Одеській області та прокуратури Одеської області.

В ході досудового слідства було встановлено, що 10.10.2018 року старшим слідчим в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_6 на підставі вказаної ухвали суду було проведено особистий обшук ОСОБА_3 , у ході якого в ОСОБА_3 вилучено грошові кошти в сумі 330 850 грн, зокрема: 30 купюр номіналом по 500 грн; 2 купюри номіналом по 200 грн; 1 купюра номіналом 50 грн; 77 купюр номіналом по 200 грн; 100 купюр номіналом по 500 грн; 100 купюр номіналом по 500 грн; 1000 купюр номіналом по 200 грн. Також було вилучено: банківські чеки «Ощадбанку» у загальній кількості 69 одиниць; окрему записку з надписом «15450»; банківські чеки у загальній кількості 7 одиниць з підписом у графі касир; клаптик картону із печаткою та надписом «гривні 200 гривень»; 1000 аркушів на суму 200 000 грн.; клаптик аркушу на якому присутній рукописний текст виконаний пастою синього кольору із наступним змістом «Полина! Всего: 0; картки 35 шт. ( НОМЕР_1 , 678000. 335 400+15 450, 20 000 (забр) 330 850. Також були вилучені телефони, а саме: мобільний телефон марки Nokia ТА-1010, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Айфон 10», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 з номером НОМЕР_8 .

Актом прийому-передачі від 07.12.2018, ОСОБА_3 було повернуто вилучений в ході обшуку мобільний телефон марки Nokia ТА-1010, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_9 та мобільний телефон Samsung, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою НОМЕР_6 .

Інше майно не було повернуто.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 06.02.2019 по справі № 522/22562/18 скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 па бездіяльність слідчого ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополь у кримінальному провадженні №0000005 від 27.01.2017, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, задоволено. В резолютивній частині ухвали вказано, що вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_3 : грошові кошти в сумі 330850 грн, зокрема: 30 купюр номіналом по 500 грн; 2 купюри номіналом по 200 грн; 1 купюра номіналом 50 грн: 77 купюр номіналом по 200 грн; 100 купюр номіналом по 500 грн; 100 купюр номіналом по 500 грн; 1000 купюр номіналом по 200 грн; банківські чеки «Ощадбанку» у загальній кількості 69 одиниць; окрему записку з надписом «15450»; банківські чеки у загальній кількості 7 одиниць з підписом у графі касир; клаптик кар гону паперу із печаткою та надписом «гривні 200 гривень»; 1000 аркушів на суму 200000 грн.; клаптик аркушу на якому присутній рукописний текст виконаний пастою синього кольору із наступним змістом « Полина! Всего: 0; картки 35 шт. ( НОМЕР_1 , 678000. 335400 НОМЕР_10 , 20000 (забр) 330850»; мобільний телефон «Айфон 10», чорного кольору. ІМЕІ НОМЕР_7 з номером НОМЕР_8 , підлягають якнайшвидшому поверненню особі, у якої вони були вилучені.

У зазначеній ухвалі від 06.02.2019 року суд встановив, що майно та кошти вилучені органом досудового розслідування в ході обшуку, проведеного 10.10.2018 року, є тимчасово вилученим майном, оскільки протягом 48 годин сторона обвинувачення не звернулась із клопотанням про арешт вилученого майна, а тому підлягають поверненню особі у якої вони були вилучені.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року роз`яснено ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2019 року та зобов`язано слідчого ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі або прокурора який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000005 від 27.01.2017 прийняти рішення в порядку ст. 169 КПК України.

За змістом оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, процесуальним прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 36, 110. 216, 217, 218 КПК України, з матеріалів досудового розслідування №0000005 від 27.01.2017 року виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування №0000038 від 13.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України та визначено підслідність за слідчим управлінням ГУНП в Одеській області, яке в 14 томах, разом з речовими доказами та постановою про визначення підслідності спрямовано до прокуратури Одеської області.

Постановою заступника прокурора Одеської області від 15.03.2019 старшим групи прокурорів у вищевказаному кримінальному провадженні призначено ОСОБА_8 ; слідчим у кримінальному провадженні призначено старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9

21.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20.03.2019 прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 проведено тимчасовий доступ та вилучено у слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 грошові кошти, банківські квитанції про зняття готівки в АТ «Ощадбанк», клаптик картонного паперу із печатками та надписом, клаптик аркушу па якому присутній рукописний текст; мобільний телефон марки «N0КІА», мобільний телефон «Айфон 10».

22.03.2019 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси на вказане майно накладено арешт.

З урахування зазначених обставин, слідчий прийшов до висновку про відсутність у діях старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_6 , старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_10 , прокурора відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_7 , старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, у зв`язку з чим 26.12.2019 року було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 09.08.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з цим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.04.2019 року по справі №520/5559/19 (провадження 11-сс/813/621/19) було скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22.03.2019 року за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000038 від 13.03.2019 року про накладення арешту на вилучене майно. Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про арешт майна, перелік якого міститься у мотивувальній частині ухвали, вилученого 10.10.2018 року в ході особистого обшуку ОСОБА_11 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000038 від 13.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, відмовлено. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і в подальшому оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Обґрунтування мотивів не врахування вказаної ухвали Одеського апеляційного суду від 22.04.2019 року при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження в порушення п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України оскаржувана постанова не містить.

Згідно п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться:безпосередність дослідження показань, речей і документів.
За тексту постанови про закриття кримінального провадження від 26.12.2019 року вбачається, що в обґрунтування прийнятого рішення слідчим здійснені посилання та наведено аналіз низки процесуальних документів, частина яких (у тому числі постанова прокурора про виділення матеріалів провадження, призначення групи слідчих та прокурорів) до матеріалів кримінального провадження не долучена взагалі, а частина не оформлена належним чином (роздруківки ухвал із зазначенням ОСОБА1, ІНФОРМАЦІЯ1).
Крім того, ОСОБА_3 , за заявою якою внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування, слідчим допитана не була.
В матеріалах провадження наявні копії повістки про виклик ОСОБА_3 на допит в якості свідка, проте дані щодо направлення даних повісток або вручення у будь-який інший спосіб відсутні.
Також, як зазначено вище, органом досудового слідства ОСОБА_3 викликалась на допит як свідок. В долученій до матеріалів кримінального провадження заяві ОСОБА_3 , отриманій ТУ ДБР у м. Миколаєві 09.04.2019 року, на підставі якої на виконання ухвали суду внесено відомості до ЄРДР, ОСОБА_3 заявлено клопотання про визнання її потерпілою від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. Даних про розгляд вказаного клопотання в порядку ст. 220 КПК України матеріали кримінального провадження не містять.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 26.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1