Справа № 177/1719/19
1-кп/214/448/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000327 від 21.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст. 152 КК України,
сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , -
Встановив:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 із тримання під вартою на домашній арешт, в якому посилаючись на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2016 року вказав на недоведеність пред`явленого прокурором обвинувачення за ч.4 ст. 152 КК України та відсутность, на його думку, ризиків переховування від суду та впливу на свідків.
Прокурор ОСОБА_6 просила відмовити у клопотанні захисника та заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки на теперішній час ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу не відпали, а саме зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років існує реальна загроза, що він може переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності за скоєння злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити злочину діяльність, вчинивши інше кримінального правопорушення, оскільки раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, тому вважає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи за необхідне задовольнити клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Представник потерпілої ОСОБА_11 підтримав прокурора, у задоволенні клопотання захисника просив відмовити.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія судді враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 , на даний час є пенсіонером, міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти статевої свободи та недоторканості.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, колегія суддів вважає наявними наступні ризики, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_10 , може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначене вказує на необхідність продовження строку обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної його процесуальної поведінки.
Доводи захисника - адвоката ОСОБА_8 про встановлення вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2016 року в ОСОБА_7 порушення статевої функції та недоведеності пред`явленого обвинувачення, судом до уваги не беруться, оскільки наразі у справі триває допит свідків, а всі письмові докази надані сторонами кримінального провадження будуть досліджені та оцінені судом в сукупності при ухваленні кінцевого рішення.
Виходячи із встановлених обставин, враховуючи данні щодо особи ОСОБА_7 , при продовженні даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.
Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а отже наявні підстави та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою строком два місяці.
За вище вказаних обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - належить відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 183, 184, 331 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора, -задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, строком на два місяці, тобто строком до 17 травня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж семиденного строку із дня її проголошення.
повний текст ухвали складено 19.03.2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3