Справа № 527/421/20
провадження № 1-кс/527/175/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000158 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000158 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу Глобинського відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 06 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 06.03.2020 близько 01.35 год. невстановлені особи перебуваючи поблизу кіоску «Кулиничі», що розташований по вул. Центральній м. Глобине, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, вчинили хуліганські дії.

06.03.2020, працівниками поліції, було проведено огляд місця події, а саме огляд, за адресою: Полтавська область, Глобинський район., м. Глобине, вул. Центральна, навпроти магазину «Спокуса», у присутності понятих, було оглянуто та в подальшому вилучено автомобіль ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який фактично належить ОСОБА_5 , 2000 р.н., водій даного автомобіля навмисно намагався збити учасника бійки в ході порушень громадського порядку був пошкоджений.

В ході огляду автомобіль було вилучено до Глобинського ВП ГУНП у Полтавській області.

06.03.2020 вказаний вище автомобіль відповідно до постанови визнаний та залучений до кримінального провадження як речовим доказом.

Слідчий зазначає, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, що фактично належить ОСОБА_5 2000 р.н.

У судове засідання слідчий не з`явилася, направила до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, клопотання підтримувала з підстав та обставин, викладених в ньому.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти накладення арешту на автомобіль не заперечував.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно в ході огляду 06.03.2020 за адресою : Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Центральна, поблизу магазину «Спокуса» автомобіль ВАЗ2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , набув статус тимчасово вилученого майна та визнаний речовим доказам у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000158 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.03.2020 під час огляду за адресою: Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Центральна, поблизу магазину «Спокуса» автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору який фактично належить ОСОБА_5 та який поміщено до майданчику тимчасового тримання автомобілів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, із залишенням на майданчику тимчасового тримання автомобілів, шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1