УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000632 від 05.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що на початку грудня 2019 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , отримавши інформацію, про те, що за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 є, можуть знаходитись грошові кошти у великій кількості, та маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, вступив у попередню змову із раніше знайомим йому ОСОБА_7 .

Зорганізувавшись для спільної злочинної діяльності, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах, та в невизначений час, з метою подальшого використання при скоєнні розбійного нападу,заздалегідь заготовили маски з прорізами для очей, рукавички, мотузку, газовий балончик, ліхтар,поліетиленові кульки та пістолети, які зберігалипри собі в особистих речах, при цьому визначили день для вчинення розбійного нападу на 16.12.2019, а саме нічний час.

Так, 15.12.2019 визначившись з об`єктом розбійного нападу, у вечірній час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою вчинення розбійного нападу на родину ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу,на невстановленому досудовим розслідуванням транспортному засобі з м. Одеси виїхали до Таїровської с/р, Овідіопольського району, Одеської області.

Приблизно о 02 год. 10 хв., 16.12.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами та майном ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, зупинилися в кількох метрах від будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є, де готуючись до вчинення розбійного нападу одягли заздалегідь заготовлені маски з прорізями для очей та рукавички.

В свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , взяли з собою заготовлені заздалегідь пістолети, з метою подавлення волі потерпілого під час нападу на нього. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , попрямували до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 .

В подальшому, вказані особи, через паркан незаконно проникли у двір будинку, а потім через незачинені вхідні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , незаконно проникли до будинку з метою вчинення розбійного нападу.

В цей час, ОСОБА_6 почувши сторонні звуки на першому поверсі свого будинку та маючи намір з`ясувати причини, підійшов к сходам, які ведуть з другого поверху на перший поверх та побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обличчя яких було закрите масками.

При цьому в руках ОСОБА_5 та ОСОБА_7 тримали пістолети, ОСОБА_6 сприйняв побачене, як незаконне проникнення до його житла, з метою вчинення розбійного нападу як реальну загрозу своєму життю.

Проте, 16.12.2019 о 02 год. 31 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були затримані на місці події за адресою: АДРЕСА_1 є.

Під час розслідування керуючись ст. 236 КПК України щодо виконання ухвалпро дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, з метою збереження та недопущення знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також фіксації вчинення кримінальних правопорушення останнім, обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування, збору доказів, які мають значення для кримінального провадження,16.12.2019 проведено обшуки за місцем проживання підозрюваних, їх родичів, транспортних засобів а також осіб, які ймовірно причетні до скоєння вказаних та аналогічних злочинів,

Так, 16.12.2019, на підставі ухвали слідчого судді Київського РС м. Одеси ОСОБА_1 від. 12.12.2019, в ході проведення обушуку будинку, за адресою: АДРЕСА_3 ,за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що вище зазначені речі та документи є об`єктом кримінального правопорушення та зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з тим слідчим було подано заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Згідно долученого до клопотання рапорту, забезпечити присутність підозрюваного в судовому засіданні не виявилося можливим, через навантаження на конвойну службу.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. Зокрема, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 307 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження існує необхідність у забезпеченні збереження вилучених речей та документів, оскільки останні відповідають критеріям речових доказів, так як частина майна могла використовуватися як засоби вчинення кримінально-протиправних дій, при цьому решта майна може містити відомості на підтвердження факту та обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень та могла бути набута кримінально-протиправним шляхом.
В свою чергу завданням арешту майна є запобігання можливого приховування та знищення такого майна, в цілях подальшого досягнення завдань кримінального провадження, зокрема підтвердження або спростування події можливого вчинення кримінально-протиправних дій.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що кримінальні правопорушення, в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 передбачають як додаткове покарання конфіскацію майна, а відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що правою підставою для застосування в рамках даного кримінального провадження арешту майна є також забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.
Слідчий суддя надає належну правову оцінку розумності та співрозмірності арешту майна, а також його наслідкам та приходить до переконання, що наявний суспільний інтерес, який полягає у запобіганні можливому вчиненні аналогічного роду протиправних дій, притягнення винних у вчиненні таких дій до встановленої законом відповідальності, суттєво перевищує обмеження прав та інтересів зацікавлених осіб, яке настане в результаті застосування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263КК України, наявність правових підстав для арешту майна, оскільки наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що вилучені речі є доказами в рамках кримінального провадження, а також наявна необхідність в забезпеченні можливої конфіскації майна, як виду покарання, з метою досягнення завдань кримінального провадження, запобігання їх можливого знищення та приховання, з огляду на розумність та співрозмірність арешту майна, а також наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, погодженого прокурором підлягає задоволенню.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000632 від 05.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, що було вилученоу будинку АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на:

-бронежилет синього кольору «Point Blank»;

-мобільний телефон марки «Samsung»чорного кольору без серійного номеру;

-мобільний телефон марки «Samsung» синього кольору IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ;

-коробка від сім-карти з номером НОМЕР_4 ;

-коробка від сім-карти з номером НОМЕР_3 ;

-паспорт громадянина РФ ОСОБА_5 № НОМЕР_5 ;

-страхове свідоцтво № НОМЕР_6 ;

-водійське посвідчення ОСОБА_5 № НОМЕР_7 ;

-мобільний телефон Xiomi, IMEI1: НОМЕР_8 ; IMEI2: НОМЕР_9 ; з сім-картою № НОМЕР_10 ;

-планшет чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_11 ; IMEI2: НОМЕР_12 ;

-планшет чорного кольору марки «4Good», s/n226, з IMEI1: НОМЕР_13 ; IMEI2: НОМЕР_14 ;

-wi-fi роутер «HUAWEI», peS/N: НОМЕР_15 ; S/N: НОМЕР_16 ; MAC: 14A51A5EA82C;

-сім-карта «Київстар» з № НОМЕР_17 ;

-скредж-карта «Київстар» НОМЕР_18 ;

-скредж-карта «Київстар» НОМЕР_19 ;

-картка універсальна НОМЕР_20 ;

-флеш-носій чорного кольору «Goodram» 4GB;

-золотий ланцюжок з хрестиком;

-електронні ваги DigitalScaleчорного кольору;

-мобільний телефон марки Meizu золотистого кольору IMEI1: НОМЕР_21 ; IMEI2: НОМЕР_22 ;

-Mini A8 чорного кольору з сім-картою Київстар № НОМЕР_23 ;

-гроші: 2 купюри номіналом по 100 гривень: КП 5270564; ЕЖ 3096468; 2 купюри номіналом по 500 гривень: УИ 0499644; ФГ 9168392;

-металева щіточка та дві пляшечки з маслом для чистки зброї.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1