ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2195/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/96/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Збаразького районного суду від 26 грудня 2019 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, тимчасово не працює, раніше не судимий,-

засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 систематично, а саме 15 серпня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 11 жовтня 2019 року та 20 жовтня 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, виражав на адресу своєї дружини ОСОБА_9 словесні образи та погрози побиттям, викликавши в неї побоювання за свою безпеку та завдав шкоду її психічному здоров`ю, за що 27 серпня 2019 року, 24 вересня 2019 року та 23 жовтня 2019 року був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_9 , усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, 23 листопада 2019 року приблизно о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, знову вчинив відносно неї домашнє насильство у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки та погроз побиття.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 завдано психологічних страждань, а також призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживань.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України за ознаками домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання з одного місяця арешту на громадські роботи, посилаючись на те, що покарання, яке призначив суд є надто суворим.

Вказує, що він щиро розкаявся, визнав вину, однак заперечує обтяжуючу обставину перебування у стані алкогольного сп`яніння, що на його думку не доведено матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора та потерпілу, які заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого, вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 здійснювався судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з аналізу норми ч.3 ст.349 КПК України, повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ст.349 КПК України.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що суд зобов`язаний провести обов`язково допит обвинуваченого, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань та випадків, передбачених ч.3 ст. 323 та ст. 381 КПК.

Відповідно до формулювання обвинувачення, за яким суд визнав ОСОБА_7 винуватим за ст. 126-1 КК України, суд вказав, що ОСОБА_7 усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, 23 листопада 2019 року приблизно о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, знову вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 домашнє насильство у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки та погроз побиття.

Згідно з даними журналу судового засідання від 26.12.2019 року та його звукозапису, обвинувачений визнав свою вину та не заперечував як і інші учасники судового провадження щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Однак, під час допиту обвинувачений вказав, що сталася сімейна сварка, визнав свою провину, розкаявся та попросив вибачення у дружини.

Будь-яких показів щодо свого перебування в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з дружиною, обвинувачений суду не надав, а суд в судовому засіданні не встановив, при цьому, що застосування ч.3 ст. 349 КПК України не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, суд першої інстанції не провів допиту обвинуваченого так, як це визначено у ст. 351 КПК України, не з`ясував, чи правильно він розуміє зміст обставин та належним чином не роз`яснив обвинуваченому відсутність права оскаржити обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, необхідних для правової оцінки дій обвинуваченого, в тому числі і перебування в стані алкогольного сп`яніння, що оспорює обвинувачений, вказуючи про це в своїй апеляційній скарзі, та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування, тому допущені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Збаразького районного суду від 26 грудня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді