06.05.20№ 336/2091/20
Пр. № 1-кс/336/568/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

У зв`язку з надходженням обвинувального акту суддею на його підставі призначене підготовче судове засідання, в яке з`явилися прокурор, обвинувачений і його захисник.

В підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Застосування означеного заходу забезпечення кримінального провадження прокурор мотивує тяжкістю обвинувачення, а також наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю.

На думку обвинувачення, про ризики переховування від суду та продовження зайняття протиправною діяльністю свідчать у сукупності: відсутність у обвинуваченого роботи та офіційного джерела прибутків, наслідком чого можуть бути вчинення кримінально караних посягань з метою незаконного збагачення; продовження вчинення ним кримінально караних діянь за умові відсутності заходів забезпечення кримінального провадження, на що вказує надходження до суду цього обвинувального акту на тлі перебування в провадженні суду трьох нерозглянутих проваджень за ознаками кримінально караних діянь проти чужої власності, вчинених різними способами ( ст. ст. 185, 186, 187 КК України); застосування до обвинуваченого заходів процесуального примусу, таких, як примусові приводи під час розгляду судами означених кримінальних проваджень, а також оголошення розшуку обвинуваченого під час досудового розслідування цього провадження.

У зв`язку з викладеним, на думку прокурора, застосування більш м`яких заходів не забезпечить ефективного здійснення судового розгляду та належної процесуальної дисципліни обвинуваченого.

Обвинувачений і захисник в обгрунтування заперечень зазначають, що хоча ризики, на які посилається прокурор, і існують, проте застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту, сприятиме досягненню мети кримінального судочинства щодо його ефективного здійснення і застосування до його учасників належної процесуальної процедури. Мати обвинуваченого, зазначає захисник, має певний вплив на нього, тому вказаний запобіжний захід матиме не лише забезпечувальне, але й виховне навантаження.

Прокурор заперечує проти застосування іншого запобіжного заходу з тих мотивів, якими обґрунтоване клопотання про застосування тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Передумови для застосування будь-якого запобіжного заходу внормовані частиною 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в статті 194 КПК України обставин.

Інкриміноване обвинуваченому кримінально каране діяння відноситься до тяжких злочинів, і цю обставину в силу ст. 178 КПК України враховує суд.

Крім наведених міркувань, суд враховує те, що прокурор довів наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду, про що свідчать застосовані щодо нього в інших кримінальних провадженнях заходи забезпечення кримінального провадження у виді примусових приводів, а також оголошення його розшуку під час здійснення досудового розслідування цього провадження.

На користь ризику продовження вчинення протиправних діянь суд враховує пред`явлення ОСОБА_5 обвинувачення у вчинені описаних в обвинувальному акті дій під час перебування в провадженні суду трьох нерозглянутих проваджень щодо обвинуваченого за ознаками кримінально караних діянь проти чужої власності, вчинених різними способами ( ст. ст. 185, 186, 187 КК України).

Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективного кримінального провадження щодо діяння, яке законом про кримінальну відповідальність віднесено до категорії тяжких злочинних посягань і має певний суспільний резонанс, суд може констатувати сукупність підстав для обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (частина 4 ст. 183 КПК України).

З урахуванням наведених положень кримінального процесуального законодавства суд при застосуванні запобіжного заходу щодо особи, обвинуваченої у розбійному нападі, поєднаному з насильством, що потягло за собою перелом малогомілкової кістки у потерпілого, не вбачає підстав для обговорення питання про розмір застави для ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182-184,193,196, 197, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, а саме: до 4 липня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1