Справа №463/3230/20
Провадження №1-кс/463/1920/20
У Х В А Л А

07 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року -

ВСТАНОВИВ:
Скаржники звернулися до суду із скаргою, в якій просять скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 02.03.2020р. про закриття кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що слідчий проводив досудове розслідування по факту службової недбалості вчиненої працівниками УДСБЕЗ ГУМВСУ у Львівській області, ГУМВСУ у Львівській області, слідчим прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , працівниками Пустомитівського РВ ГУМВСУ, Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП, при вилученні, прийнятті на відповідальне зберігання та зберіганні транспортного засобу, що проявилось у його пошкодженні. Слідчий не надав оцінки обставинам заподіяння шкоди заявнику та потерпілому, не виконав ухвалу слідчого судді від 22.01.2020 року по встановленні таких обставин, не провів інших необхідних слідчих дій. Тому постанова підлягає до скасування.

В судове засідання скаржники не з`явилися, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Заявою до суду справу просять розглядати за їх відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року, в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2017 року ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, внесено до ЄРДР інформацію за заявою ОСОБА_4 від 27.11.2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України працівниками правоохоронних органів при прийнятті на відповідальне зберігання та зберіганні транспортного засобу.

Відповідно до мотивів заяви про вчинення кримінального правопорушення, на транспортний засіб марки Шевролет Лачетті НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_3 , постановою слідчого було накладено арешт в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 368 КК України. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.01.2017 року за клопотанням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 . Після цього було виявлено пошкодження їх майна, чим завдано матеріальну шкоду.

Оскаржуваною постановою від 02.03.2020р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників правоохоронних органів складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 02.03.2020 року та матеріалів кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_4 , як потерпілу ОСОБА_3 , які надали показання по суті аналогічні мотивам заяви про злочин, отримано судові рішення, що стосувалися транспортного засобу, досліджено висновок перевірки за заявою ОСОБА_4 щодо порушення службової дисципліни працівниками правоохоронних органів, проаналізовано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 03.05.2017 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України також характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно необережністю.

При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальними, то необхідною ознакою їх об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між службовою недбалістю з однієї сторони, та істотною шкодою з іншої.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак службової недбалості, так і самої істотної шкоди.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Аргументи заявників про невиконання ухвали слідчого судді від 22.01.2020 року є неспроможними, оскільки слідчий в постанові проаналізував та встановив відсутність факту спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, скаржниками і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях працівників правоохоронних органів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки факт службової недбалості, факт завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявників об`єктивно не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000124 від 28.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1