Справа № 159/195/20
Провадження № 1-кс/159/67/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про розгляд клопотання про арешт майна
20 січня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинськійобласті ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000104 від 17.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

17 січня 2020 року старший слідчий СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено 17 січня 2020 року в ході огляду місця події, а саме на автомобіль марки "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності причетному до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що слідчим здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 17.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вилучений під час огляду місця події транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, а тому з метою збереження речових доказів, проведення ряду технічних експертиз та забезпечення відшкодування завданих потерпілому збитків, необхідним є залишення автомобіля на майданчику тимчасового утримання Ковельського ВП та накладення на нього арешту.
На розгляд клопотання прокурор, слідчий не з`явились, подали заяви про проведення слухання у їх відсутності.
Володілець транспортного засобу ОСОБА_5 також в судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду у його відсутності, проти накладення арешту на автомобіль заперечив, вважає таке обмеження його прав необґрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з таких мотивів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий суддя зобов`язаний перевірити дотримання органом досудового розслідування процедури отримання цього майна та вирішити питання про можливість та необхідність обмеження прав володільця майна задля досягнення органом досудового розслідування мети кримінального провадження.
Частиною другою статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконнимо бігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Порядок тимчасового вилучення майна визначений статтею 168 КПК України, зокрема тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208 цього Кодексу, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема :
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальномупровадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З наданих слідчому судді документів вбачається, що 17 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України на підставі повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб від 16 січня 2020 року про скоєння водієм автомобіля «БМВ» наїзду на пішохода, від чого останній отримав тілесні ушкодження.
Тимчасово вилученим майном, згідно клопотання, є автомобіль «БМВ», що належить особі, причетній до ДТП, та вилучений під час огляду місця події, який проводився до внесення відомостей про злочин до ЄРДР.
Згідно протоколу цієї слідчої дії оглядом місця події є огляд транспортного засобу, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Ковельського ВП.
Слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження дотримання уповноваженими особами порядку тимчасового вилучення майна, не зазначено у який спосіб транспортний засіб опинився на майданчику тимчасового тримання, який вочевидь не є місцем події, та на якій правовій підставі вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги:
- письмові пояснення водія володільця транспортного засобу, який заперечив факт наїзду на пішохода, повідомивши, що того дня надавав послуги таксі, а пасажир, якому було відмовлено у перевезенні, під час руху авто застрибнув на капот та впав з нього, після чого таксі продовжило вільно рух,
- відсутність на вилученому транспортному засобі механічних пошкоджень та біологічних слідів, що виключає необхідність проведення експертиз за участю транспортного засобу,
- наявність даних про справність транспортного засобу, що виключає необхідність отримання експертного висновку з цього питання,
- відсутність даних про отримання потерпілим тілесних ушкоджень, які за своїм характером могли свідчити про хоча б найменшу можливість їх віднесення до категорії середньої тяжкості, як кваліфікуючої ознаки кримінального, а не адміністративного правопорушення,
та доходить висновку, що за будь-яких умов обмеження володільця прав щодо користування та розпорядження транспортним засобом буде невиправданим втручанням у його право власності та не сприятиме органу досудового розслідування у виконанні його завдань щодо своєчасного, повного та об`єктивного розслідування.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна ( ч.3 ст.173 КПК України)
Згідно протоколу огляду місця події крім автомобіля вилучено свідоцтво на транспортний засіб, яке також слід повернути власнику.
Керуючисьст.ст.170-173,372,376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Вімовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна
Зобов`язати старшого слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 автомобіль марки "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1