У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/501/20

№ 1-кс/183/271/20

12 лютого 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,тимчасово проживає: АДРЕСА_2 , судимого
- 17.10.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ч.3 ст. 185 КК України, на строк 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки,

- 05.06.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.121,69,70 КК України, на строк 4 роки позбавлення волі, вирок Новомосковського районного суду від 17.10.2007 року виконувати самостійно,

- 26.04.2010 звільнений з Криворізької ІК (№80) умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 2 місяці 16 днів,

- 30.07.2012 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185,76 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки,

- 07.04.2014 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано строк 3 роки 1 день за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2012, до відбуття5 років 1 день позбавлення волі, 18.02.2019 р. звільнений з СелідовськоїВК Донецької області (№82) умовно-достроково на 4 місяці 5 днів.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 27 січня 2020 року, близько 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , проходили поблизу будинку № 74 по вул. Юрія Голополосова м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де побачили раніше невідому їм ОСОБА_8 , яка їхала на велосипеді їм на зустріч. Розуміючи, що у останньої при собі можуть знаходитися речі, які мають матеріальну цінність, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 вчинити відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 погодився, тим самим вступивши у злочинну змову з ОСОБА_4 попередньо домовились про спільне вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб у відношенні раніше незнайомої ОСОБА_8 , розподіливши між собою ролі під час вчинення злочину, а саме ОСОБА_7 зіштовхне ОСОБА_8 з велосипеду, а ОСОБА_4 в свою чергу привласне майно останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 січня 2020 року приблизно о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку №74 по вул. Юрія Голополосова, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 та відповідно заздалегідь домовленого плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що їхні дії очевидні для оточуючих та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, спільно підбігли у безпосередню близькість до ОСОБА_8 , де ОСОБА_7 виконавши свою роль у вказаному правопорушенні, зіштовхнув ОСОБА_8 з велосипеду, та коли вона впала на землю, ОСОБА_4 завдав їй два удари рукою в область голови, чим подавив волю до супротиву потерпілої ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 , шляхом ривка вирвав жіночу сумку, чорного кольору із штучної шкіри, з рук потерпілої ОСОБА_8 , в якій знаходились її особисте майно, а саме: мобільний телефон марки «Huawei», дезодорант марки «Фаберлік», блиск для губ «Kauli» у кількості 5 штук, гребінець чорного кольору, гаманець сірого кольору із штучної шкіри в я кому знаходилось грошові кошти в сумі 100 гривень, банківська картка «Приват Банк», банківська картка «Монобанк», банківська картка «А банк», сім-картка «Київстар», сім-картка «Vodafone», карта пам`яті на 8Гб, які належать ОСОБА_9 , тим самим відкрито заволодів майном останньої.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи відкрито утримуючи викрадене майно покинули місце злочину, отримавши можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому, ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушеннях визнав частково, просить застосувати домашній арешт. Просить врахувати, що має на утриманні двох малолітніх дітей.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що відсутні ризики, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, він проживає з дружино, має двох дітей, всі разом проживають, тому просить застосувати цілодобовий домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
06 лютого 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого кримінального правопорушення, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років., підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, крім того підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення умисних, тяжких, корисливих злочинів, будучи судимим на шлях виправлення не став, і в цей же час він знову підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого, корисливого кримінального правопорушення із застосуванням насильства відносно потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.

Суд враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06 лютого 2020 р., він підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України, як підозра у вчинені кримінального правопорушення із застосуванням насильства, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 12 квітня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1