Справа № 645/3443/20
Провадження № 1-кс/645/893/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року місто Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 14.05.2020 року за ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

18.06.2020 до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що в провадженні СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2020 року за реєстраційним номером 0000072, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 04.12.2009 року за № 6-2873 між власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено договір довічного утримання та догляду, відповідно до вимог п. 5 якого остання зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_4 , надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу.

Згідно з п. 1 вищезазначеного договору ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42, 9 кв.м.

Відповідно до вимог п. 12 вищезазначеного договору та ст. 73 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ) належну ОСОБА_5 до повного розірвання або припинення договору довічного утримання.

Також, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, від 17.12.2009 року за № 24830043 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 23015097 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору довічного утримання від 04.12.2009 року за № 6-2872.

З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 04.12.2009 року реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 9315977 внесено відомості про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстровий № 18278 від 04.12.2009) на підставі п. 12 договору № 6-2872.

Прокурор в клопотанні зазначає, що Харківською місцевою прокуратурою № 3 за результатами проведеного моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 року у справі № 645/11152/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , розірвано договір довічного утримання та догляду між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений 04.12.2009 року державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) ОСОБА_6 за № 6-2872, знято заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на означений об`єкт нерухомого майна.

Рішення суду від 28.09.2015 року отримано особисто ОСОБА_5 12.10.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 116), штрих-код Харків-158, 61 4.

Відповідно до інформації Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.05.2020 року за № 3308/22.1-09 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про смерть від 07.04.2016 за № 5418.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2020 за № 58974781, виданої Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась.

Разом з тим, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2020 за № 212833209 зазначено, що державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 02.07.2016 року (після спливу 10 місяців з дати винесення Фрунзенським районним судом м. Харкова рішення у справі № 645/11152/14-ц) знято заборону на відчуження ОСОБА_5 нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ) без зазначення відповідних підстав.

Окрім того, вказаним нотаріусом 02.07.2016 року за реєстраційним № 01 здійснено повторну державну реєстрацію нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ) за ОСОБА_5 .

З аналізу відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 року у справі № 645/11152/14-ц позивачкою ( ОСОБА_4 ) не вживались.

Харківською місцевою прокуратурою № 3 встановлено, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за № 645/2832/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року у справі № 645/2832/15-ц встановлено, що 02.06.2016 на запит суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла копія актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 5418 від 07.04.2016, з якого вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно мотивувальної частини вказаної ухвали суду від 09.06.2016 року зазначено, що ОСОБА_5 до Фрунзенського районного суду м. Харкова направлена заява про зупинення провадження у справі № 645/2832/15-ц, у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 до залучення у справі її правонаступника, яку остання просила розглядати без її участі.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 року у справі № 645/2832/15-ц заяву ОСОБА_5 було задоволено та провадження по справі зупинено.
Таким чином, станом на 09.06.2020 ОСОБА_5 було достовірно відома інформація про смерть громадянки ОСОБА_4 , про що 02.07.2016 року останньою під час скасування арешту на квартиру не було повідомлено державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 .

За результатами розгляду справи № 645/2832/15-ц, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 на підставі заяви представника ОСОБА_5 позовну заяву останньої до ОСОБА_4 залишено без розгляду

Підставами для застосування арешту вищевказаної квартири прокурор вказує відповідність її критеріям, які визначені статтею 98 КПК України, а також запобігання можливості ОСОБА_5 здійснити дії, спрямовані на відчуження вказаного об`єкту нерухомості, шляхом оформлення цивільного-правових угод.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про арешт майна в повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та дослідивши надані докази, встановив, що СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000 від 14.05.2020 року за ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 від 17.06.2020 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В ході розгляду клопотання про арешт майна прокурором доведено, що вищевказана квартира, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене,суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає частковому задоволенню, а саме, слідчий суддя накладає арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку, наразі, зареєстровано за ОСОБА_5 , шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, оскільки не застосування заборони відчуження вищевказаної квартири, може привести до подальшої передачі майна, а саме подальшого продажу, відчуження квартири.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, на виконання вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні не наведено будь-яких доводів чи обґрунтувань, що незастосування заборони на користування майном може призвести до настання наслідків, передбачених частиною 11 статті 170 КПК України, у зв`язку з чим слідчим суддею не накладається заборона власнику майна на володіння та користування зазначеними транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000 від 14.05.2020 року за ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 42,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

У задоволенні інших вимог клопотанням - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1