Справа № 694/140/20
Провадження №1-кп/694/134/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
27.03.2020 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
в складі:головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю:прокурора ОСОБА_3
сторони кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Майданівка, Звенигородського району, Черкаської області,українця, громадянина України,з середньою-спеціальною освітою, не одруженого,на утриманні неповнолітніх дітей немає,не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-
в с т а н о в и в :
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ,не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за вчинене кримінальне правопорушення, свою вину визнав повністю і суду пояснив,що, дійсно,21 січня 2020 року приблизно о 16 год. 25 хв.,він перебував у свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2 перебуваючи,разом із знайомим вживали алкогольні напої,також до них зайшов у будинок ОСОБА_7 ,через деякий час він вийшов з будинку,біля будинковолодіння знаходився автомобіль марки « ВАЗ 2106»,він підійшов до автомобіля відкрив двері автомобіля,які були не замкнені,ключі знаходились у замку запалювання автомобіля,завів двигун та поїхав у магазин в центр села за вином,а в центрі села вже його зупинили працівники поліції.Він думав ,що автомобіль належить його знайомому,а не ОСОБА_7 ,дозволу у якого він не запитував.В скоєному злочині щиро кається та просить суд його суворо не карати,оскільки відповідні висновки для себе зробив.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності,претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.При вирішенні питання відносно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 просить не застосовувати міру покарання пов`язану з позбавленням волі.Цивільний позов заявляти не буде.
Відповідно до ст.325 КПК України та за ухвалою суду справа розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України
визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини , його вина у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.289 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,,склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.289 КК України.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного з"ясовувати вік, стан здоров"я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім"ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_4 35 років,раніше не судимий,не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога згідно довідки №36 та довідки №3 Звенигородської ЦРЛ поліклінічного відділення від 29.01.2020 року, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину особою,що перебувала в стані алкогольного сп`ягніння.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язку визначеного п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
По справі маються процесуальні витрати в сумі 942 грн. 06 коп. за проведення авто товарознавчої експертизи,які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь Держави.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не заявлений.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370,373, 374,393 КПК України,суд,-
п о с т а н о в и в :
визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального Кодексу України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи та навчання.
Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 судом не обиралися.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, у зв`язку з проведенням автотоварознавчої експертизи,в розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві ) грн. 06 коп. на користь Держави.
Речові докази по кримінальному провадженню:-автомобіль марки « ВАЗ 2106», 1982 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 ,який під час досудового розслідування повернутий потерпілому ОСОБА_7 під зберігальну розписку,залишити у власника, звільнивши останнього від обов`язків за зберігальною розпискою після вступу вироку в законну силу;
-сейф-пакет №2824612 та сейф пакет-пакет №2824611 в яких знаходяться сліди папілярних візерунків та дактокарти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ,які згідно квитанції від 29.01.2020 року про приймання речових доказів по кримінальному провадженні знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів у Звенигородському ВП ГУНП України в Черкаській області знищити після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не заявлений.
Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1