Справа № 749/60/20
Номер провадження 1-кс/749/17/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2020 року м. Сновськ

Слідчий суддя Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законного представника підозрюваного ОСОБА_8 , педагога ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Щорського районного суду Чернігівської області м. Сновськ клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі у кримінальному провадженні № 0000028 від 28.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відносно неповнолітнього
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, українця, громадянина України, учня Державного професійно-технічного навчального закладу «Сновське вище училище лісового господарства», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого
п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий у кримінальному провадженні, старший слідчий слідчого відділення Сновського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_10 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено прокурором у провадженні, прокурором Сновського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі у кримінальному провадженні № 0000028 від 28.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 27.01.2020, близько 21:00 години, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території Державного професійно-технічного навчального закладу «Сновське вище професійне училище лісового господарства», що розташований за адресою: вул. Бульварна, б. 7 в м. Сновськ Чернігівської області, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , нанесли йому чисельні удари руками та ногами в область голови, після чого з місця вчинення злочину зникли.

Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_12 спричинили потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: набряку головного мозку, забою головного мозку, внутрішньочерепної травми без ушкодження кісток черепа.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 помер на місці події. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок набряку головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_11 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

28.01.2020 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та 29.01.2020 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_6 відмовився давати показання у порядку ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у інкримінованому йому злочині, що повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу, лікарським свідоцтвом про смерть, показами свідків, протоколами слідчих експериментів за участі підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що інкримінований підозрюваному злочин відноситься до особливо тяжких, а санкція статті передбачає позбавлення від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що може підштовхнути підозрюваного до втечі. Крім того, підозрюваним вчинено злочин у групі осіб, що є кваліфікуючою ознакою та збільшує суспільну небезпеку злочину. Після вчинення кримінального правопорушення добровільно не звернувся до правоохоронних органів, в зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обгрунтовується тим, що у кримінальному провадженні на даний час не встановлено повний перелік речей потерпілого, якими заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_12 після вбивства. Проводяться заходи, направлені на встановлення всіх речей та місця їх перебування. Перебуваючи на свободі та знаючи, де перебувають речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На це вказує і те, що після вбивства підозрювані сховали речі потерпілого, а саме телефон і тільки завдяки зусиллями співробітників поліції місцеперебування частини речей було встановлено.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідка у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний з метою уникнення покарання або зменшення його справедливого розміру, може впливати на свідка ОСОБА_13 , шляхом умовляння, підкупу, погроз. Головним свідком вчинення кримінального правопорушення є саме ОСОБА_13 з яким підозрюваний добре знайомий, обізнаний про місце фактичного його проживання. Залишаючись на свободі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на вищевказаного свідка, в результаті чого свідок може змінити свідчення на користь підозрюваного.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, щоОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, з метою схиляння свідка до зміни показів, може погрожувати йому пошкодженням майна, заподіянням фізичного насильства або смерті, тощо.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобіганню спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідка, вчиненню інших кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не змогли та не зможуть у подальшому запобігти вищевказаним ризикам, а тому просять клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурори та слідчий підтримали дане клопотання з підстав, наведених у ньому.
У судовому засіданні неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 , винуватість у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що він наніс пару ударів ногою, але вони були настільки незначні, що не могли травмувати потерпілого. оскільки він був взутий у літні кросівки. Тоді як ОСОБА_13 був взутий в зимове взуття, а ОСОБА_14 в берцях, то сила удару була така, що потерпілий отримав від їхніх ударів тілесні ушкодження. Замість того, щоб сидіти на лаві підозрюваних ОСОБА_13 йде як свідок. Кров на штанях та кросівках ОСОБА_6 від того, що потерпілий намагався схопити його руками. Захисник ОСОБА_7 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід з огляду на молодий вік підозрюваного.
У судовому засіданні законний представник підозрюваного ОСОБА_8 , просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Він не вірить, що його син здатний до вчинку, що призведе до смерті людину. Відносно сина внесені відомості в ЄРДР по факту крадіжки мопеда та мультиварки. Але як пояснив йому син, що мопед був куплений за 1000 грн за зароблені влітку гроші, а мультиварку він виміняв за "бали". У ніч скоєння злочину син не ночував вдома. Він дозволяв сину ночувати у друзів.
Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Під час здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне застосування чинного законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією, Кримінальним кодексом, Кримінальним процесуальним кодексом, положеннями інших нормативно-правових актів, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.89, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.85 («Пекінські правила»), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).
Крім урахування згаданих підстав, слідчий суддя, суд, беручи до уваги практику ЄСПЛ (рішення від 27.11.2008 у справі «Свершов проти України»), зобов`язаний враховувати і вік підозрюваного (обвинуваченого).
ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Про причетність неповнолітнього ОСОБА_6 до вичнення злочину вказують : протокол огляду місця події, протокол огляду трупу, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_11 , покази свідків, покази потерпілого, протоколи слідчих експериментів за участі підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .
У судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених у статті 177 КПК України, оскільки дійсно ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а санкція статті передбачає позбавлення від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, при цьому після вчинення кримінального правопорушення добровільно не звернувся до правоохоронних органів, при цьому враховуючи санкцію п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яка передбачає позбавлення від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі дійсно може впливати на свідка ОСОБА_13 , який є головним свідком вчинення кримінального правопорушення з яким підозрюваний добре знайомий, обізнаний про місце фактичного його проживання. Зазначене в сукупності, на переконання суду, дійсно свідчить про наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про можливий вплив на свідка вказує характеристика з ВПУЛГ про те , що ОСОБА_15 виявляє ознаки негативного лідера.
Як вбачається з матеріалів справи у кримінальному провадженні на даний час не встановлено повний перелік речей потерпілого, якими заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_12 після вбивства, а тому перебуваючи на свободі та знаючи, де перебувають речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому наявність ризику передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано підтверджено.

ОСОБА_6 підозрюють у вчиненні ще двох злочинів, відомості про які внесені до ЄРДР по факту крадіжки майна. В судовому засіданні батько не заперечував, що син не завжди ночує дома але тільки з його дозволу. Судом встановлено, що після скоєння злочину неповнолітній до ранку просидів у кафу, а звідти пішов до училища. При цьому педагог ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_6 був відсутній на першому уроці і вона телефонувала батьку, який не знав, що дитина ще не в школі. Дані обставини вказують про відсутність у батька можливость здійснювати належний контроль за поведінкою сина . За місцем навчання ОСОБА_6 у Сновському вищому професійному училищі лісового господарства, характеризується вкрай негативно.

На підставі викладеного та враховуючи те, що в судовому засіданні з поведінки неповнолітнього ОСОБА_6 , не вбачалось, що останній засуджує свою неправомірну поведінку, при цьому у вчиненому злочині не розкаюється. При обранні запобіжного заходу суд враховує , що підозрюваний, досяг лише 15 років, та враховуючи практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року згідно з якою «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», суд приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам в наслідок чого останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі.
Враховуючи все вище викладене те перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
В силу того, що строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчується 29.03.2020 року даний запобіжний захід неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_6 , слід обрати на строк, що не перевищує строку досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Однак відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Отже на підставі зазначеного слідчий суддя не вбачає за можливе визначати розмір застави, оскільки злочин інкримінований ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182,183,193-196,202,369-372 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі, в межах строку досудового розслідування, строком п`ятдесят дев`ять днів, взявши його під варту з зали суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 31 січня 2020 року по 29 березня 2020 року.
Ознайомити через законного представника підозрюваного під розписку з даною ухвалою.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору - для відому.
Копію ухвали негайно направити до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області для виконання.
Строк дії ухвали визначити по 29 березня 2020 року.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали. Слідчий суддя ОСОБА_1