КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1609/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року, щодо підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.06.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 нмдг, -
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.
Строк тримання під вартою встановлено рахувати з 20 години 25 хвилин 11 лютого 2020 року.
Строк дії ухвали встановлено до 24 години 00 хвилин 11 березня 2020 року.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що сторона обвинувачення не довела перед судом, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також апелянт зазначає, що підозра повідомлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки в діях підозрюваного відсутній склад злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що було доведено стороною захисту в суді першої інстанції, оскільки в діях ОСОБА_7 наявний склад злочину передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, що значно знижує ризики, що були зазначені в клопотанні слідчого.
Окрім того апелянт зауважує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, є працевлаштованим та проживає разом з матір`ю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 11.02.2020 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе-бара «Рудий кіт», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, 26-А, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, виражався нецензурною лайкою до відвідувачів вищезазначеного закладу. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_13 зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_7 пішов з закладу.
В подальшому, перебуваючи біля входу в кафе-бар «Рудий кіт», ОСОБА_7 , на грунті раптового виниклого мотиву помсти, перебуваючи в агресивному стані, проявляючи особливу зухвалість до потерпілого ОСОБА_13 , незважаючи на прохання потерпілого ОСОБА_13 заспокоїтися, знову вступив з останнім в конфлікт та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, та, бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, дістав з кишені заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, схожий на ніж та наніс ним потерпілому ОСОБА_13 один удар в область грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва.
11.02.2020 о 20 год. 25 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.02.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
13.02.2020 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва задоволено дане клопотання слідчого частково та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, до 24 години 00 хвилин 11 березня 2020 року.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК Українита її доведеність органом досудового розслідування.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.
Серед них, зокрема: витяг з ЄРДР від 12.02.2020 року, рапорт від 11.02.2020 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2020 року; протокол огляду місця події від 11.02.2020 року; протокол допиту потерпілого від 12.02.2020 року; протоколи допиту свідків від 12.02.2020 року; рапорт від 11.02.2020 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та інші документи окремо та в сукупності.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Згідно повідомлення про підозру від 12.01.2020 року, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 , підозри слід визнати безпідставними.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, дійшов правильного висновку про їх наявність та обґрунтованість з огляду, зокрема, на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його характер, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається у клопотанні слідчий, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
За переконанням колегії суддів, всупереч доводам захисника, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначав розмір застави у кримінальному провадженні.
Істотних порушень нормКПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4