Справа № 643/7069/19
Провадження № 1-кп/643/507/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора- ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного у судовому засіданні 11.03.2020 р.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вважає, що дане клопотання підлягає залишенню без розгляду з нижченаведних підстав.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тобто, зазначеною нормою закону не пепредбачено ні розгляду клопотань про продовженя строку дії запобіжного заходу у вигляді доамшнього арешту, ні обов`язку суду з власної ініциативи продовжувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Посилання на положення гл.18 КПК України стосується порядку вирішення питань щодо запобіжних заходів.

Між тим, ч.6 ст. 181 КПК України (Гл.18) передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Тобто, законодавчо визначено, що строк домашнього арешту продовжується в межа строку досудового розслідуваня.

У даному кримінальному провадженні досудове розслідування завершене, справа знаходиться на стадії судового розгляду.

Даний висновок узгоджується з положеннями ст. 199 КПК України, якою передбачений порядок розгляду клопотань щодо продовження строків тримання під вартою слідчим суддею, а не судом, в провадженні якого перебуває кримінальна справа.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді домашнього арешу на стадії судового розгляду справи не продовжується, а за клопотанням чторони обвинувачення чи захисту може бути скасований, змінений або обраний знову, якщо до того є передбачені законом підстави, відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України.

Перелік клопотань, які підлягають розгляду судом, вичерпно визначений у КПК Україні. Нормами діючого КПК України не передбачано розгляд судом клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Таким чином, вказане клопотання не підлягає розгляду судом.

Разом з тим, КПК України не регулює питання, яким чином слід діяти суду у разі встановлення того факту, що клопотання не підлягає розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, суд керується такою засадою кримінального провадження, як диспозитивність, та враховує вимоги ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тому суд вважає, що клопотання прокурора слід залишити без розгляду.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.6 ст.9, 369 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1