пр. № 1-кп/336/259/2020
ВИРОК
Іменем України
15 червня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5

захисника та представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_6

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7

представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Першотравневськ Дніпропетровської області, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 травня 2019 року приблизно о 07.15 годині водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Харків-Сімферополь з боку м. Сімферополь в бік м. Харків зі швидкістю близько 60 км/год. В цей же час попереду у попутному напрямку в межах смуги руху автомобілю під керуванням ОСОБА_5 здійснював рух невстановлений легковий автомобіль, попереду якого рухався невстановлений вантажний транспортний засіб.

У зустрічному для водія ОСОБА_5 напрямку здійснював рух автомобіль Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_7 .

Позаду у попутному напрямку з водієм ОСОБА_8 здійснював рух автомобіль Volkswaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

Під час руху в районе ЛЕП № 28/3, яка розташована біля будинку № 129 по вул. Автострадній у м. Запоріжжя, водій ОСОБА_5 , реагуючи на зменшення швидкості руху транспортних засобів, що рухались перед його автомобілем в попутному напрямку, не дотримуючись безпечної дистанції та не переконавшись перед зміною напрямку руху у тому, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення передньою частиною кузову керованого ним автомобілю з передньою частиною кузову автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Після зіткнення вказаних транспортних засобів водій автомобіля Volkswaggen Passat допустив зіткнення передньою частиною кузову керованого ним транспортного засобу з лівою бічною частиною кузову Fiat Punto.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 10.1, 13.1, 12.4, 129б, р. 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_5 п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю Fiat Punto ОСОБА_8 та пасажир ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_8 отримала закритий уламковий перелом тіла та лівого відростка п?ятого шийного хребця, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, закриті переломи 2-го ліворуч, 3-4-го ребер праворуч, тіла грудини, забій лівої легені з накопиченням повітря у лівій плевральній порожнині, переломи лівих відростків 1,2,3,5 поперекових хребців, переломи бокових мас 1,2,3,5 крижових хребців, переломи лівих лобкової та сідничної кісток, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я; множинні садна тулубу та кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; ОСОБА_7 отримала закритий косий перелом основи основної фаланги 1го пальця правої кисті зі зміщенням кісткових уламків та закритий перелом основи основної фаланги 5го пальця правої стопи із незначеним зміщенням кісткових уламків, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я, садно в ділянці 9-12 грудних хребців, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину визнав повністю. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди пояснив, що 20.05.2019 року він на автомобілі Деу Нубіра разом із двома пасажирами прямував з м. Одеса до Запорізької області. Рухався по автодорозі в Шевченківському районі м. Запоріжжя зі швидкістю приблизно 60 км/год, попереду у попутному з ним напрямку рухався легковий автомобіль та вантажний автомобіль. Вантажний автомобіль розпочав рух у напрямку правого по ходу руху узбіччя, а легковий автомобіль, що рухався за ним, увімкнув правий покажчик повороту. Оскільки дистанція до легкового автомобілю була замала десь 2,2,5 метри, ОСОБА_5 не встиг загальмувати, щоб уникнути зіткнення з автомобілем, що рухався в попутному напрямку, тому виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із автомобілем Фіат, що рухався назустріч. Після ДТП пасажирів Фіата відвезли до лікарні, а ОСОБА_5 залишався на місці ДТП. Обвинувачений вказував, що вину у скоєнні злочину повністю визнає, обставини, зазначені в обвинувальному акті, не оспорює, кваліфікація його дій є вірною, у скоєнні злочину він розкаюється, але змоги відшкодувати збитки потерпілим не має, адже працює неофіційно, має на утриманні двох дітей. Поштовим переказом переслав потерпілій ОСОБА_8 7000 гривень, але документального підтвердження тому не надав.

В ході судового розгляду судом за клопотаннями сторони обвинувачення, захисту та потерпілих були досліджені і інші докази, а саме допитана потерпіла ОСОБА_11 , досліджені висновки експертів, документи, що характеризують особистість обвинуваченого. Також судом повністю були досліджені матеріали, що стосувались цивільних позовів.

Потерпіла ОСОБА_8 кілька разів зверталась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, як пояснив її представник та потерпіла ОСОБА_7 моральний стан ОСОБА_8 після ДТП примушує її уникати будь-яких додаткових стресових ситуацій, до яких вона відносить і допит в суді про обставини ДТП навіть із застосуванням відеоконференцзв?язку.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 20.05.2019 року вона домовилась із своєю подругою ОСОБА_8 поїхати до лікарні, а оскільки погано почувалась, то попросила ОСОБА_8 кермувати належним ОСОБА_7 автомобілем Фіат Пунто. Рухались по автодорозі Харків-Сімферополь з боку м. Харків у напрямку м. Сімферополь зі швидкістю приблизно 50 км/год, ОСОБА_8 була за кермом, а ОСОБА_7 на передньому пасажирському сидінні. Назустріч їм їхала вантажівка, яка пригальмувала та почала рухатись до узбіччя зі свого боку, за вантажівкою рухався легковий автомобіль, із-за якого зненацька на смугу руху автомобілю під керуванням ОСОБА_8 виїхав автомобіль Деу під керування ОСОБА_5 та трапилось зіткнення. Після першого удару також трапилось зіткнення ще з одним автомобілем. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала перелам пальця руки та пальця ноги та лікувалась приблизно до початку липня, три дні стаціонарно, а потім амбулаторно. 21.05.2019 року ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_5 , при цьому не вибачався, а лише запитав телефон ОСОБА_8 . Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_7 не придатний для подальшого використання, адже він не підлягає ремонту. Оскільки стан здоров?я ОСОБА_7 потребує пересування саме автомобілем, а не громадським транспортом, а крім того, її свекр та свекруха літні люди, тож вона також допомагає їм з пересуванням, потерпіла була вимушена придбати новий автомобіль. Також ОСОБА_7 зазначила, що стан фізичного та психологічного здоров?я її подруги - потерпілої ОСОБА_8 після ДТП значно погіршились, адже вона і досі не може самостійно вільно пересуватись та майже не виходить з дому. Через стан здоров?я ОСОБА_8 втратила роботу та соціальні зв?язки, а крім того, досі перебуває у стані стресового розладу, що перешкоджає їй повернутись до звичного життя.

Також в судовому засіданні досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення та потерпілими.

Згідно із висновком судової медичної експертизи № 530 (т. 2 а.с. 29) у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом тіла та лівого відростка п`ятого шийного хребця, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, закриті переломи 2-го ребра ліворуч, 3-4-го ребер праворуч, тіла грудини, забій лівої легені з накопиченням повітря у лівій плевральній порожнині, переломи лівих відростків 1,2,3,5 поперекових хребців, переломи бокових мас 1,2,3,5 крижових хребців, переломи лівих лобкової та сідничної кісток, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я; множинні садна тулубу та кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів та могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

За висновком експерта № 477 (т. 2 а.с. 35) у ОСОБА_7 виявлені закритий косий перелом основи основної фаланги 1го пальця правої кисті зі зміщенням кісткових уламків та закритий перелом основи основної фаланги 5го пальця правої стопи із незначеним зміщенням кісткових уламків, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я, садно в ділянці 9-12 грудних хребців, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів та могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

За висновком автотехнічної експертизи (т. 2 а.с. 42) водій автомобілю Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був керуватись вимогами пунктів 10.1, 11.3, 12.3, 12.4, 12.9 б, 13.1 та розділу 34 Правил дорожнього руху України (дорожня розмітка 1.1).

Водій автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 повинна була керуватись п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Водій автомобілю Volksvaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 повинен був керуватись вимогою п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Дії водія автомобілю Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідають вимогам пунктів 10.1, 11.3, 12.4, 12.9б та розділу 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху. Невиконання ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з дорожньо-транспортної пригоди.

Дії водіїв автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , та автомобілю Volksvaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , вимозі п. 12.3 ПДР України не суперечать.

Технічна можливість водія автомобілю Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 уникнути пригоди залежала від виконання ним вимог пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Водії автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , та автомобілю Volksvaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , не мали технічної можливості уникнути зіткнення.

За змістом висновків експерта № 9-307, № 9-308 (т. 2 а.с. 53, 66) в момент дорожньо-транспортної пригоди гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобілів Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані.

З висновку експерта № 9-306 (т. 2 а.с. 78) щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , своєю передньою частиною контактував з передньою частиною автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , при цьому кут між поздовжньою віссю автомобілю Daewoo Nubira та повздовжньою віссю автомобілю Fiat Punto у момент їх зіткнення складав 163 °± 10 °.

Автомобіль Volksvaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , своєю передньою частиною контактував з лівою бічною частиною автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , при цьому кут між поздовжньою віссю автомобілю Daewoo Nubira та повздовжньою віссю автомобілю Fiat Punto у момент їх зіткнення складав 90 °± 10 °.

Місце зіткнення автомобілів Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташовано на смузі руху за напрямком руху автомобілю Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За висновком щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 112) станом на 12.45 годину 20.05.2019 року ОСОБА_5 був тверезим.

Пунктами 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Обвинувачений не заперечував факту порушення вищевказаних положень Правил дорожнього руху, а рівно і причинного зв?язку такого порушення із дорожньо-транспортною пригодою, визначених експертизами наслідків у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілих, правильності кваліфікації своїх дій.
Підсумовуючи вищевикладене, суд, дослідивши усі надані докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину повністю доведена показами обвинуваченого, потерпілої, висновками експертиз та іншими письмовими доказами, які між собою логічно узгоджуються та взаємодоповнюються, не є суперечливими.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як необережне порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за ст. 286 ч. 2 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

До обставини, яка пом`якшує покарання, суд відносить визнання вини у скоєнні злочину.

Оскільки ОСОБА_5 не здійснено заходів щодо відшкодування завданої шкоди, хоча обвинувачений є молодим та працездатним та мав на це час, а за поясненнями потерпілої ОСОБА_7 він навіть не вибачився перед потерпілими, тож суд вважає, що щирого каяття обвинуваченим не виявлено.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимим (т. 2 а.с. 111), одружений, має на утриманні двох дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно (т. 2 а.с. 110).

При обранні виду та розміру покарання, яке слід призначити ОСОБА_5 , та яке має досягти мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, а рівно і запобігання скоєнню інших злочинів, суд виходить з наступного.

Санкцією статті 286 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, але має стійкі соціальні зв`язки та обов`язок з утримання двох малолітніх дітей.

ОСОБА_5 протягом року з моменту дорожньо-транспортної пригоди не вживав дієвих заходів щодо відшкодування шкоди потерпілим, достовірно знаючи про стан здоров`я потерпілої ОСОБА_8 та її очевидну потребу у наданні матеріального відшкодування.

Посилання ОСОБА_5 на те, що він поштовим переказом напередодні останнього судового засідання переказав грошові кошти ОСОБА_8 документально не підтвердженні, отже судом до уваги не приймаються.

За таких обставин суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, не обмежуючись мінімальною межею санкції статті.

При визначенні можливості звільнення ОСОБА_5 від його фактичного відбуття, суд вважає, що загалом позитивні відомості про його особистість, відсутність попередніх судимостей дають підстави вважати, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи можливість звільнення від відбування покарання суд також враховує і необхідність відшкодування збитків, що можливе за умови перебування ОСОБА_5 на волі.

Визначаючи необхідність призначення також і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що ОСОБА_5 вчинив грубе та очевидне порушення Правил дорожнього руху, його дії призвели до тяжких наслідків для потерпілої ОСОБА_8 , шкоду потерпілим ОСОБА_5 не відшкодував та навіть не вибачився перед потерпілими за спричинені ним збитки морального та матеріального характеру. Така поведінка ОСОБА_5 переконує суд у тому, що обвинуваченому слід призначити і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на максимально можливий строк.

У підготовчому судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_8 заявила позов до ОСОБА_5 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено значних тілесних ушкоджень, вона тривалий час лікувалась, витративши на лікування 77314,35 гривень, внаслідок травм настала стійка втрата працездатності, позивач набула статусу інваліда третьої групи, тож має право на отримання 12 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Крім того, позивач зазнала фізичного білю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, вона була та наразі обмежена у можливості вести звичайний спосіб життя, вимушена докладати додаткових зусиль для його організації, просила стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди 127390,35 гривень, а також моральну шкоду в сумі 6369,35 гривень, а також стягнути з ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 243630,50 гривень.

У підготовчому судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 заявила позов до ОСОБА_5 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано матеріальної шкоди через знищення автомобілю на суму 241508,01 гривень, вартість автомобілю після дорожньо-транспортної пригоди складає 72412,9 гривень. Також позивач понесла витрати, пов`язані з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1500 гривень, а також пов?язані із евакуацією автомобілю в сумі 1700 гривень. Тож загальна сума матеріальних збитків складає 172295,11 гривень, з яких 100000 гривень просить стягнути з ПрАТ «УСК «Княжі Вієнна Іншуранс Груп» в межах страхового ліміту, а залишок матеріальної шкоди у 72295,11 гривень стягнути з ОСОБА_5 . Також, вказуючи, що через отримані травми відчувала біль, тривалий час лікувалась, що змінило звичайний спосіб її життя та вимусило звертатись по допомогу, крім того, через фактичне приведення автомобілю у непридатний для використання стан, була вимушена користуватись громадським транспортом, що негативно відобразилось на її здоров?ї, зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 150000 гривень, які і просить стягнути з ОСОБА_5 .

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 підтримала заявлений позов, вказуючи, що внаслідок ДТП її автомобіль був приведений у непридатний для використання стан, натомість як за станом здоров?я вона потребує пересування саме автомобілем. Автомобіль вона бажає залишити собі, у зв?язку з чим на його вартість після ДТП зменшено розмір матеріального відшкодування. Крім того, їй було завдано тілесних ушкоджень, які спричиняли біль та обмежували її у здійсненні звичайних справ, у зв?язку з чим їй було завдано і моральної шкоди.

Представник обох цивільних позивачів адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав, вказуючи, що потерпіла ОСОБА_8 зазнала значних травм, які загрожували її життю, після ДТП вона продовжує лікуватись та наразі її фізичний та моральний стан не відновились, адже вона не може вільно пересуватись та позбавлена можливості працювати, крім того внаслідок ДТП психологічний її стан критичний, адже вона навіть не знайшла сил надати показання. Всі медичні препарати придбані нею за призначенням лікарів, про що надано відповідну довідку, а через тяжкість травм ОСОБА_8 тривалий час була прикута до ліжка, придбання підгузків та гігієнічних пелюшок було обумовлено необхідністю. Щодо заперечень відповідача ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з приводу того, що потерпілі не звертались з заявами про виплату страхового відшкодування, то це не відповідає дійсності, адже і ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 з відповідними заявами звернулись, надавши документи на підтвердження своїх вимог. Розгляд їх вимог про відшкодування завданої шкоди в межах кримінального провадження відповідає положенням закону та не обов?язково має вирішуватись в межах цивільного судочинства.

Цивільний відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» представника в судове засідання не направив, до суду надійшли відзиви на позови, в яких цивільним відповідачем зазначається про неможливість вирішення позовів в межах кримінального провадження та необхідність їх розгляду в порядку цивільного судочинства, також вказували на те, що цивільні позивачі не звертались із заявами про виплату страхового відшкодування, тому немає підстав для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Також цивільним відповідачем оспорювався розмір витрат на лікування потерпілої ОСОБА_8 через відсутність документів, які б підтверджували обґрунтованість необхідності придбання усіх заявлених медикаментів та речей. Щодо суми відшкодування за позовом ОСОБА_7 відповідач вказував на відсутність документів, які б підтверджували вартість автомобілю після ДТП.

При вирішенні позовів суд виходить з наступного.

Оцінюючи доводи цивільного відповідача страхової компанії щодо неможливості розгляду зазначених цивільних позовів в межах кримінального провадження та необхідність їх розгляду виключно у цивільному провадженні суд виходить з наступного.

Статтею 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (далі Закон № 1961) передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже чинним законодавством прямо передбачено можливість пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до будь-якої фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду.

В контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, є страховик, який у даному випадку виступає юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Відповідна правова позиція висловлена ВП Верховного суду у постанові від 19.06.2019 року по справі № 465/4621/16-к.

Посилання цивільного відповідача на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не звертались із заявою про виплату страхового відшкодування, спростовані наданими представником цивільних позивачів копіями відповідних звернень.

Крім того, не подання відповідної заяви не є підставою для відмови у позові, адже визначений Законом України № 1961 порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України № 1961 у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди.

Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому, а саме: за самостійним рішенням страховика, прийнятим на підставі заяви потерпілого, другий - за рішенням суду, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином, суд вважає, що цивільні позови обох позивачів підлягають розгляду у кримінальному провадженні по суті, а при розгляді їх суд виходить з наступного.

Оскільки діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки, як то зазначає ст. 1187 ч. 1 ЦК України, відповідно до ч. 2, 5 тієї ж статті ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність власника (володільця) автомобілю Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджено копією полісу № АО/3244701 (т. 1 а.с. 119). Відповідно до полісу ліміт страхової суми для одного потерпілого складає 100000 гривень за шкоду, заподіяну майну, та 200000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, франшиза нульова.

Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобілю була застрахована, порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди в цьому випадку регулюється також нормами Закону України № 1961.

Як вказує ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 23 Закону № 1961 визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Стаття 24 п. 24.1. Закону № 1961 вказує, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

З наданих до позовної заяви ОСОБА_8 документів: виписки із медичної картки, товарних чеків, довідки КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» вбачається, що потерпіла з 20.05.2019 року по 24.06.2019 року проходила стаціонарне лікування, перенесла кілька операцій, нею за призначенням лікарів були придбані медичне обладнання, ліки та інші матеріали та речі для лікування. Загалом суду надано чеків на придбання товарів на загальну суму 77657,18 гривень, заявлено про стягнення витрат на лікування на суму 77314,35 гривень.

Оцінюючи заперечення відповідача страхової компанії щодо відсутності підстав для стягнення вартості деяких ліків, а також вартості пакетів, підгузків, пелюшок, тощо, суд виходить з наступного.

Суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для стягнення витрат в сумі 32,80 гривень за чеком від 11.05.2019 року (до дати ДТП).

Водночас суд не вбачає підстав для зменшення суми страхового відшкодування на вартість медичних препаратів та обладнання, таких як шлунковий зонд, проктогливенол, фіточай, ципралекс, гутталакс, тардиферон, стул туалетний, а також на вартість пелюшок, підгузків та пакетів, адже зазначені медичні препарати вказані у довідці від 24.07.2019 року КНУ «МЛЕШМД» як такі, що були призначені лікарем та придбані за власні кошти пацієнта, а пелюшки та підгузки придбавались потерпілою саме у зв`язку із отриманими внаслідок ДТП травмами, внаслідок яких вона втратила можливість пересуватись самостійно, тож такі витрати охоплюються передбаченим ст. 22 ЦК України поняттям втрат, яких особа зробила для відновлення свого порушеного права права на здоров`я (реальні збитки).

Статтею 26 Закону України передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, зокрема, у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до довідки МСЕК (т. 1 а.с. 188) ОСОБА_8 23.12.2019 року набула статусу інваліда 3 групи (до 01.01.2021 року), тож на її користь належить стягнути страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 50076 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 належить стягнути в межах заявлених вимог 77281,55 гривень витрат на лікування (77314,35 32,8), 50076 гривень страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, 6367,88 гривень моральної шкоди, а всього 133725,43 гривень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Статтями 28, 29 Закону України № 1961 встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 Закону України № 1961 визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 98 від 05.07.2019 року (т. 1 а.с. 120) вбачається, що вартість матеріальної шкоди, завданої влансику автомобілю Фіат Пунто, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП, складає 241508,01 гривню. Відновлення автомобілю Фіат Пунто з економічної точки зору недоцільне.

Відповідно до копії висновку експерта № 98/1 від 09.07.2019 року (т. 1 а.с. 134) ринкова (утилізаційна) вартість автомобілю Фіат Пунто, реєстраційний номер НОМЕР_4 , яка визначена як сума ринкової вартості працездатних складових та вартості металолому складає 72412,9 гривень

ОСОБА_7 також сплачено 1500 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження (т. 1 а.с. 135), а також оплачені послуги з евакуатора на загальну суму 1700 гривень (т. 1 а.с. 136).

Статтею 36 Закону України № 1961 вказано, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Статтею 1194 ЦК України вказано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

При вирішенні позовів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1167 та 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності досліджені документи щодо обсягу та тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування та стану здоров`я після ДТП обох потерпілих, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , висновки судово-медичних експертиз, суд дійшов висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безумовно зазнали фізичних та моральних страждань, були вимушені лікуватись, були, а ОСОБА_8 і наразі є обмеженою у можливості вільно займатись звичайними справами; потерпіла ОСОБА_8 стала інвалідом третьої групи, була тривалий час прикута до ліжка та позбавлена можливості самостійно себе обслуговувати, наразі продовжує лікуватись, ОСОБА_7 також зазнала моральних страждань через пошкодження належного їй автомобілю та неможливість його подальшого використання.

Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди повністю, оскільки заявлена нею сума є, на погляд суду, справедливою та помірною стражданням, які вона перенесла та продовжує переносити, а також вимушеним змінам у її житті. Тож, з урахуванням суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурнас Груп», з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди належить стягнути 243632,12 гривні.

Позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід задовольнити частково в розмірі 70000 гривень, виходячи з того, що вона отримала значно менш значні тілесні пошкодження ніж ОСОБА_8 , і, хоча додатково постраждала внаслідок знищення майна, водночас такі страждання неможливо порівнювати з моральної шкодою внаслідок ушкодження здоров`я. Посилання позивача на те, що автомобіль їй був дуже потрібен за станом здоров`я, а також для надання допомоги свекру та свекрусі похилого віку, ОСОБА_7 документально не підтвердила.

Також з ОСОБА_5 на користь обох позивачів належить стягнути по 7500 гривень витрат на професійну правничу допомогу, адже такі витрати є обґрунтованими, фактична їх оплата підтверджена квитанціями, а відповідач ОСОБА_5 зазначених витрат не заперечував.

Також судом вирішуються питання щодо витрат на залучення експертів у відповідності до положень ст. 124 КПК України та речових доказів згідно ст. 100 КПК України.

Оскільки необхідність у збереженні речових доказів наразі відпала, а інших підстав для застосування арешту майна немає, тож судом також вирішується питання про скасування арешту майна, яке застосоване під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 75, 76 КК України, ст. 286 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Призначити ОСОБА_5 за ст. 286 ч. 2 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на три роки.

В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань апробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 127357,55 гривень (сто двадцять сім тисяч триста п`ятдесят сім гривень 55 коп), на відшкодування моральної шкоди 6367,88 гривень (шість тисяч триста шістдесят сім гривень 88 коп).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 243632,12 гривні (двісті сорок три тисячі шістсот тридцять дві гривні 12 коп), а також 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 72295,11 гривень (сімдесят дві тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень 11 коп), 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу, та 70000 (сімдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 9420,6 гривень (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 36 коп).

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 року на автомобіль Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_14 .

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 року на автомобіль Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 року на автомобіль Volkswaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 .

Речові докази: автомобіль Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_14 ; автомобіль Volkswaggen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_10 , залишити ОСОБА_10 ; автомобіль Fiat Punto, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити ОСОБА_7 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1