ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/1192/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/680/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199-201 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області),
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ на Амурі (РФ), громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.194 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 на строк два місяці, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за наступних обставин.
21 травня 2020 року приблизно о 14-05 годині ОСОБА_7 , поблизу АЗС «Дніпронєфть» по вул. Запорізькій, 185а в с. Таврійське Оріхівського району Запорізької області, під час виниклої сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаючи про те, що останні приїхали на автомобілі марки Mazda 6, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_12 та перебував на підставі довіреності у користуванні ОСОБА_11 , маючи умисел на знищення чужого майна та бажаючи настання вказаних наслідків, діючи умисно, скориставшись тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули місце конфлікту та залишили свій незачинений автомобіль з увімкненим двигуном, ОСОБА_7 на вищевказаній АЗС попрохав запальничку, за допомогою якої здійснив підпал салону зазначеного автомобіля, в результаті чого виникла пожежа. В результаті вказаних дій транспортний засіб Mazda 6, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , знищено та спричинено матеріальну шкоду у великих розмірах, а саме на суму 208 768,50 грн.
Того ж дня відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395
22 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, а саме в умисному знищенні майна, вчиненому шляхом підпалу та заподіянні шкоди у великих розмірах.
Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання, врахував обґрунтованість підозри, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведеність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 вказаної статті, а також не доведення неможливості відвертання встановленого ризику шляхом застосування більш м`яких заходів.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування скарги зазначає, що слідчий суддя не врахував відомості про те, що під час затримання ОСОБА_7 , останній намагався піти до дому та казав, щоб автомобіль горів, що свідчить про відсутність наміру щирого каяття за вчинене кримінальне правопорушення.

Вважає, що у разі застосування більш м`якого заходу, ніж запропонований слідчим, підозрюваний зможе вплинути на свідків, потерпілого, а також знищити докази своєї вини і вплинути на свідків, які ще не встановлені, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини, яка відносить до підстав застосування тримання особи під вартою наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду, вчинить дії, які перешкоджають правосуддю, скоїть інше кримінальне правопорушення, що стане причиною громадських заворушень, а також на відповідні підстави, визначені національним законодавством.

Зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільства.

Тому вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду.

Як на підстави, що свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість злочину, у вчиненні його підозрюється ОСОБА_7 , можливість продовження ним злочинної діяльності, що підтверджується тим, що після отримання переваги над потерпілим, який покинув місце події, підозрюваний не зупинився на досягнутому та знищив його автомобіль, можливість переховування від слідства та суду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу доповнень не мав. Разом з тим пояснив, що підозрюваний не порушував жодних умов застосованого у відношенні нього на цей час домашнього арешту.

Захисник просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, адже підозрюваний не порушує умов обраного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 послався на те, що знаходиться на лікуванні, нічого не порушує, відразу за викликом слідчого з`являється до нього.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупністю всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши на недоведеність ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже прокурором не доведено наявність цього ризику з урахування того, що ОСОБА_7 раніше не був судимим.
За п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання про застосування запобіжних заходів повинно містить виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

У клопотанні наявність усіх заявлених ризиків (переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення) обґрунтовуються лише посиланням на тяжкість можливого покарання та усвідомленням ОСОБА_7 того, що він вчинив кримінальне правопорушення, й не звернувся до правоохоронних органів із дійовим каяттям.

Проте такі доводи клопотання мають загальний абстрактний характер, та за відсутності інших суттєвих факторів, які повинні враховані слідчим суддею (як-то: доказів перешкоджання з боку підозрюваного цьому або іншому кримінальному провадженні будь-яким чином, невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків тощо), не вказують на високу ймовірність існування зазначених ризиків.

Такі ж абстрактні посилання містить й апеляційна скарга прокурора, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати доведеним існування ризиків, зазначених в апеляційній скарзі.

При тому тяжкість покарання, усупереч відповідних доводів апеляційної скарги, визнана слідчим суддею як обставина, що підтверджує існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Однак доведеність одного ризику за відсутності доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливому ризику, не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, обраний слідчим суддею запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що зокрема підтверджується його фактичної поведінкою після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме він, зі слів прокурора, не порушував умови запобіжного заходу, самостійно за викликом апеляційного суду з`явився в судове засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 323/1192/20