Справа № 645/309/20
Провадження № 1-кс/645/135/20
УХ В А Л А
Іменем України

24 січня 2020 р. м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000142 від 21 січня 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого під час огляду місяця події 21 січня 2020 року у ОСОБА_4 , а саме: пластикового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 21.01.2020 року до ЧЧ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт про те, що 21.01.2020 року по вулиці Краснодарській, 5 в місті Харкові ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі марки «Фольксваген Пасат», д.н. НОМЕР_2 , мав при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки.

21.01.2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вулиця Краснодарська, 2-А вилучено пластикове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 .
21.01.2020 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_5 , визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, згідно довідки з відкритого інтернет ресурсу «Головний сервісний центр МВС України» свідоцтву АХС №092899 повинен відповідати номер шасі НОМЕР_4 .

Враховуючи те, що необхідність накладання арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визначається у проведенні необхідних експертиз, а також є підстави вважати, що вилучене вищевказане майно є речовим доказом кримінального правопорушення, прокурор звернувся до суду із відповідним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна на час розгляду клопотання не встановлений. Явка особи, у якої було вилучене майно, в судове засідання за вимогою суду прокурором не забезпечена.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, перевіривши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

22 січня 2020 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшло клопотання прокурора про арешт майна, вилученого під час огляду 21 січня 2020 року. Тобто, строки звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням дотримані.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 5, проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено предмети зазначені вище у вказаній ухвалі.

Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 21 січня 2020 року вилучені під час огляду предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000142 від 21.01.2020 року.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду від 21 січня 2020 року майно, яке зазначено в клопотанні прокурора, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 21 січня 2020 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пластикове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання вказаного майна визначити Немишлянський ВП ГУНП в Харківській області.
Виконання ухвали доручити СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області та Харківській місцевій прокуратурі № 3.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя