№ 204/9171/19
№ 1-в/204/25/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

27 грудня 2019 року Міністерство юстиції України звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відношенні громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. Згідно матеріалів клопотання підлягає визначенню правова кваліфікація діянь ОСОБА_4 , у вчиненні яких останнього визнано винним вироком Октябрьського районного суду м. Липецька від 13.03.2018 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Липецького обласного суду від 27.08.2018 року, та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим згідно з Кримінальним кодексом України.
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.1 ст.610 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
В матеріалах справи наявна заява засудженого ОСОБА_4 про переведення його до виконавчих установ на території України, для подальшого відбування покарання, та ознайомлення із законодавством України і усвідомлення правових наслідків переведення.
У судовому засіданні прокурор вважав за необхідне задовольнити клопотання.
Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно матеріалів клопотання, 01.11.2019 року наказом Міністерства юстиції України № 3365/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 29.08.2019 року за № 06-108432/19.
Згідно вироку Октябрьського районного суду м. Липецька від 13.03.2018 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Липецького обласного суду від 27.08.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватим:
- у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 210 КК РФ, а саме в участі у злочинному угрупуванні (злочинній організації), призначено засудженому покарання у вигляді шести років позбавлення волі;
- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч.5 КК РФ, а саме замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включно мережі «Інтернет»), організованою групою в особливо крупному розмірі, при цьому злочин було не доведено до кінця по незалежним від особи обставинам, та призначено засудженому покарання у вигляді 9 років і 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.3 ст.69 КК РФ, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 13 років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Апеляційною ухвалою Липецького обласного суду від 27.08.2018 року, вирок Октябрьського районного суду м. Липецька від 13.03.2018 року, відносно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання залишено без змін, вирок суду набрав законної сили.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ ВК № 1 УФСВП Росії по Тульській області. Початок строку відбуття покарання 17.11.2015 року, кінець строку 16.11.2028 року.
Відповідно до положень ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Кримінальним кодексом України передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення (злочини), за скоєння яких було засуджено ОСОБА_4 судом Російської Федерації, а саме:
- ч.1 ст.255 КК України, передбачає відповідальність за створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років;
- ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України, передбачена відповідальність за закінчений замах на незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, що карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Враховуючи положення ст. 610 КПК України, суд вважає за необхідне при визначенні покарання за ст. 307 КК України, у відповідності із законодавством України, застосувати положення ч.2 ст. 69 КК України, та не призначати обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання не призначено вироком іноземної держави.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині КК України.
Таким чином, судом встановлено всі правові підстави для приведення вироку суду іноземної держави у відповідність з законодавством України.
Керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. 610 КПК України, ст.ст. 69, 70, 255, 307 КК України,

ухвалив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч.1, 15 ч.2, 307 ч.3 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст. 255 КК України у вигляді шести років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України, у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді тринадцяти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 13 березня 2018 року. Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 17 листопада 2015 року по 12 березня 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали.
Строк апеляційного оскарження ухвали суду, що постановлена за відсутності особи, яка її оскаржує, обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Копію ухвали направити в Міністерство юстиції України і в Управління Державної пенітенціарної служби України.

Суддя ОСОБА_1