Справа № 369/4861/20
Провадження №1-кс/369/1053/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002029 від 18.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0002029 від 18.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2020 до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про те, що 18.04.2020 під час перегляду інформації відображеної в мережі Інтернет порталу «Фейсбук» на сторінці «Київ оперативний» було виявлено відео на якому зображено, як невідомі особи, які пересуваються на моторолерах здійснюють підпал очерету на березі річки «Ірпінь» між селами Білогородка та Гнатівка Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно ініціативного рапорту оперуповноваженого ВКП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області до вчинення вказаного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення користувався моторолером свого товариша ОСОБА_8 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ні за ким не зареєстровано.

18.04.2020 в період часу з 20 год. 15 хв. по 20 год. 56 хв. на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 233 КПК України та письмової згоди власника ОСОБА_9 , було здійснено невідкладний обшук житла, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час невідкладного обшуку було виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон марки «Ксіомі MI 8 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із двома сім-картами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до спец пакету № 7046549;

- банківські картки: картка «Ощадбанк» № НОМЕР_5 , картка «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , картка «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , які поміщено до спеці пакету № 7046550;

- одяг, а саме: кросівки чорного кольору, куртка чорного кольору, спортивні штани темно-синього кольору із смужками сірого кольору та спортивна кофта з капюшоном темно-синього кольору із смужками на рукавах сірого кольору, які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору.

20.04.2020 року вилучені речі на підставі ст.. 98 КПК України визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

В судове засідання слідчий не з`явився, та просив клопотання розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню частково, в частині накладення арешту на: мобільний телефон марки «Ксіомі MI 8 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із двома сім-картами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до спец пакету № 7046549; одяг, а саме: кросівки чорного кольору, куртка чорного кольору, спортивні штани темно-синього кольору із смужками сірого кольору та спортивна кофта з капюшоном темно-синього кольору із смужками на рукавах сірого кольору, які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

В задоволенні вимог, щодо накладення арешту на: - банківські картки: картка «Ощадбанк» № НОМЕР_5 , картка «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , картка «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , які поміщено до спеці пакету № 7046550, - відмовити, оскільки в супереч вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України слідчим в клопотанні не доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002029 від 18.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Ксіомі MI 8 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із двома сім-картами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до спец пакету № 7046549; одяг, а саме: кросівки чорного кольору, куртка чорного кольору, спортивні штани темно-синього кольору із смужками сірого кольору та спортивна кофта з капюшоном темно-синього кольору із смужками на рукавах сірого кольору, які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, які було виявлено та вилучено 18.04.2020 року в період часу з 20 год. 15 хв. по 20 год. 56 хв. в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1