Дело № 640/8318/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявників адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по кримінальній справі №1-1063/04-2005р. за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 137 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернулись до суду із уточненим в процесі розгляду клопотанням, в якому просили суд скасувати постанови старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , винесені 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063 про накладення арешту на вклади, цінності на інше майно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , тазняти арештів на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , накладені постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , яка винесена 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063.

В обґрунтування клопотання зазначали, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2005 у справі 1-1063/04-2005 кримінальна справа (№21050063) стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 137 КК України припинена у зв`язку з амністією ОСОБА_7 та передачею ОСОБА_5 на поруки трудовому колективу ТОВ «Жемчуг», скасовано запобіжний захід, речові докази знищено. Інших рішень судом не приймалось. На теперішній час постанова Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2005 у справі 1-1063/04-2005 виконана повністю. Власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, - частина зазначеної квартири та під час оформлення спадщини КП «ХМБТІ» ХМР 18.04.2018 року стало відомо про накладений на вищевказану квартиру арешт, який накладений постановою прокуратури Київського району м. Харкова від 29.07.2005року. У зв`язку з тим, що санкція ч. 2 ст. 137 КК України конфіскацію мана не передбачає, покарання, в тому числі у вигляді конфіскації майна судом призначено не було, цивільний позов в межах кримінальної справи і в порядку цивільного судочинства не заявлявся, заявники простять скасувати постанову слідчого від 29.07.2005року про накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 надала до суду уточнення клопотання, в якому виклала вимоги у новій редакції та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Суд, заслухавши представника, прокурора, який при вирішення клопотання просив прийняти рішення на розсуд суду, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановами старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_10 від 29.07.2005 року по кримінальній справі № 21050063 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.137 КК України було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2005року кримінальна справа за ч.2 ст. 137 КК України відносно ОСОБА_7 була припинена у зв`язку з амністією, відносно ОСОБА_5 припинена у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до суду з клопотанням про скасування постанов слідчого про накладання арещту та зняття арештів на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , накладені постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , яка винесена 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063, тобто під час дії КПК України, що набрав чинності 20.11.2012 року, у той час, як арешт на майно накладено на час дії КПК України 1960 року.

Так, судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2005 року питання щодо зняття арешту майна судом не вирішувалося, арешт майна не скасований.

Суд бере до уваги роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту майна», згідно яких, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Разом з тим, після набрання чинності КПК України 2012 року, на час звернення до суду з вказаним клопотанням, заявники мають право захистити свої права відповідно до норм КПК України, які були чинними на час вирішення питання про накладання арешту на їх майно.

Так, відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року про те, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна поширюються норми КПК 1960 року.

Відповідно до ч.1 ст. 248 КПК України 1960 року при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Суд вважає, що заявники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Київського районного суду м. Харкова з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.
Такі ж висновки висвітлені в ухвалах Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року та 09 січня 2020 року при апеляційному перегляді постанови Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року та від 01.07.2019 року, якими було прийнято рішення за клопотанням заявників.

Згідно з ч.7 ст.374 КПК України (1960), вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Отже, враховуючи наявні у справі докази, повно та об`єктивно дослідивши усі обставини справи, враховуючи позицію апеляційної інстанції, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , який був накладений постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , яка винесена 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зазначені висновки суду співпадають з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Узан та інші проти Туреччини» (заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08 та 19316/08) ЄСПЛ зазначив, що судове провадження, яке стосується права на повагу до майна, повинне надавати зацікавленій особі можливість пояснити її справу компетентним органам влади з метою ефективного оскарження заходів, а обмеження прав, викладених у статті 1 Протоколу № 1, не можуть бути обґрунтовані за відсутності змагального судового розгляду, який відповідає принципу рівності сторін.

Керуючись ст.ст. 234 - 236 КПК України 1960 року, п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.
Скасувати постанови старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , винесені 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063 про накладення арешту на вклади, цінності на інше майно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Зняти арешти з вкладів, цінностей ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 та з квартири АДРЕСА_2 , який був накладений постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_8 , яка винесена 29.07.2005 року в межах кримінальної справи №21050063.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя