Справа № 359/4697/20
Провадження № 1кп/359/564/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриттям кримінального провадження за № 0001016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, українки, з вищою освітою, працюючої керівником гуртка Будинку дитячої та юнацької творчості "Дивоцвіт" Бориспільської міської ради, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", з 22.10.2014 року ОСОБА_4 та її малодітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали статус внутрішньо переміщених осіб, про що їй в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради видана довідка № .

Згідно п. 3 "Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплати йому грошової допомоги від інших членів сім`ї у таких розмірах:

?для дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї);

?для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

З метою реалізації свого права, передбаченого п. 3 Порядку, ОСОБА_4 звернулась 22.10.2014 року до Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для себе та своєї малолітньої дитини, та з цього часу по березень 2019 року, на законних підставах, щомісяця, почала отримувати грошові кошти у розмірі передбаченому Порядом.

У абзаці 3 п. 5 Порядку визначено, що для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Пунктом 6 Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

28.03.2019 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , придатної для поживання, набувши з цього ж часу право власності на зазначену квартиру.

У зв`язку з придбанням зазначеного житла ОСОБА_4 відповідно до п. 6 Порядку втратила право на грошову допомогу - щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На початку квітня 2019 року, у невстановлений точно час, у м. Борисполі Київської області, у ОСОБА_4 виник злочинний намір заволодіти чужим майном, а саме державними грошовими коштами, які виділяються Міністерству соціальної політики для надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, шляхом обману службових осіб Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок державних коштів, у відповідності до вимог п. 5 Порядку, написала 22.04.2019 року до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради заяву про продовження виплати їй та неповнолітньому сину грошової допомоги на наступні шість місяців.

При цьому ОСОБА_4 у своїй заяві від 22.04.2019 року письмово повідомила працівникам Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, умисно вводячи їх в оману, неправдиві відомості про те, що обставини, які впливають на призначення та виплату грошової допомоги відсутні, хоча їй було достовірно відомо, що грошова допомога відповідно до п. 6 Порядку не може бути призначена внаслідок набуття у власність житлового приміщення.

На підставі вказаної заяви, 13.05.2019 року начальником Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради ОСОБА_8 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_4 та була введена в оману останньою, прийняте рішення, про призначення грошової допомоги безпосередньо ОСОБА_4 і її неповнолітньому сину, з 24.04.2019 по 23.10.2019, в сумі 1442 грн. щомісяця.

За наведених обставин, шляхом обману службових осіб Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, ОСОБА_4 безпідставно заволоділа чужим майном - державними грошовими коштами, які перераховувались щомісяця на її рахунок № НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", як адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: в квітні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в травні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в червні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в липні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в серпні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; у вересні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; у жовтні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн., а всього за цей період на загальну суму 10094 грн.
Не припиняючи свої злочинні наміри, щодо незаконного збагачення шляхом шахрайства за рахунок державних коштів, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, у відповідності до вимог п. 5 Порядку, написала 23.10.2019 року до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради заяву про продовження виплати їй та неповнолітньому сину грошової допомоги на наступні шість місяців.
При цьому ОСОБА_4 у своїй заяві від 23.10.2019 року письмово повідомила працівникам Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, умисно вводячи їх в оману, неправдиві відомості про те, що обставини, які впливають на призначення та виплату грошової допомоги відсутні, хоча їй було достовірно відомо, що грошова допомога відповідно до п. 6 Порядку не може бути призначена внаслідок набуття у власність житлового приміщення.
На підставі вказаної заяви, 11.11.2019 року начальником Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради ОСОБА_8 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_4 та була введена в оману останньою, прийняте рішення, про призначення грошової допомоги безпосередньо ОСОБА_4 і її неповнолітньому сину, з 24.10.2019 року по 23.04.2020 року, в сумі 1442 грн. щомісяця.
За наведених обставин, шляхом обману службових осіб Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, ОСОБА_4 безпідставно заволоділа чужим майном - державними грошовими коштами, які перераховуватись щомісяця на її рахунок № НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", як адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: в листопаді 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в грудні 2019 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в січні 2020 року грошовими коштами в сумі 1442 грн.; в лютому 2020 грошовими коштами в сумі 1442 грн., а всього на загальну суму 5768 грн.
Всього, внаслідок вчинення шахрайства, ОСОБА_4 в період з квітня 2019 року по лютий 2020 року, діючи з єдиним злочинним наміром, незаконно заволоділа чужим майном - державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, на загальну суму 15862 грн.
Такими своїми діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям, та закриття даного кримінального провадження. Клопотання обґрунтовують тим, що ОСОБА_4 є особою, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялась, активно сприяла у розкритті злочину та добровільно відшкодувала завдані нею збитки.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 клопотання її захисника про звільнення її від кримінальної відповідальності підтримала та просила його задовольнити. Також повністю визнала вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та щиро розкаялась в скоєному злочині. Також зазначила, що вона відшкодувала завдані, внаслідок її незаконних дій, збитки в повному обсязі. Обвинувачена просила звільнити її від кримінальної відповідальності.
Представник потерпілого ОСОБА_6 зазначив, що завдані збитки Управлінню соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області, обвинуваченою ОСОБА_4 повністю відшкодовано, будь-яких претензій до останньої він не має. Проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, не заперечував.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 45 КК України, і закриття кримінального провадження, не заперечував.
Вивчивши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із дійовим каяттям, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Розглядаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд також виходить із положень п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, у тому числі під час підготовчого судового засідання, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правих підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового засідання повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Так, п. 3 вказаної постанови передбачено, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дії ОСОБА_4 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до положень статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, вчинене нею кримінальне правопорушення, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро розкаялась у скоєному, повністю визнала свою вину, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала заподіяну злочином шкоду в повному обсязі у розмірі 15862 грн., і на теперішній час представник потерпілого не має до обвинуваченої жодної вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
З огляду на ці обставини, суд, встановивши умови та підстави, визначені кримінальним законом, а також отримавши згоду обвинуваченого, дійшов до переконання, що ОСОБА_4 добровільно здійснила дійове каяття, тобто щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала завдані нею збитки, а тому її допустимо звільнити від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, кримінальне провадження належить закрити.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 44, 45, ч. 1 ст. 190 КК України, ст.ст. 284, 287, 318, 314, 369-372, 376 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження № 0001016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2020 року, по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1