Справа № 206/1373/20
Провадження № 1-кп/206/181/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000004 від 17.01.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 приблизно наприкінці грудня 2019 року, (більш точну дату та час під час досудового слідства встановити не виявилось за можливе), проходячи вздовж залізничних колій на території залізничної станції «Нижньодніпровськ-Вузол», що розташована в адміністративно-територіальних межах Самарського району м. Дніпра, на землі побачив посвідчення працівника залізниці №137, видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» ДП «Придніпровська залізниця» на ім`я ОСОБА_6 . Усвідомлюючи те, що посвідчення працівника залізниці є документом, що видається і посвідчується уповноваженою на те установою, яке дає право пільгового проїзду у залізничному транспорті міжміського сполучення, дає пред`явнику право проходу на території установ залізниці, а також право проходу по станції та службовим проходам, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на підроблення даного посвідчення, з метою подальшого його використання для пільгового проїзду у залізничному транспорті міжміського сполучення та посвідчення своєї особи на підприємствах залізниці.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, а саме посвідчення працівника залізниці №137 видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , наприкінці грудня 2019 року (більш точну дату та час під час досудового слідства встановити не виявилось за можливе), знаходячись за місцем свого мешкання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, видалив первинну фотокартку, яка була вклеєна в посвідченні, після чого взяв фотокартку зі своїм зображенням розміром 3х4 см та вклеїв її до вказаного посвідчення, таким чином здійснив підробку даного посвідчення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.01.2020, о 12:20 годині,

гр. ОСОБА_3 , перебуваючи на території парку «З» біля залізничної зупиночної платформи станції «Нижньодніпровськ-Вузол» при сході зі службового проходу, який призначений для проходу працівників станції, через залізничні колії, був зупинений працівниками поліції ВП на станції №2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_7 та старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , які пояснили гр. ОСОБА_3 , що він вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.109 Кодекса України про адміністративні правопорушення, тобто прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях.

В цей час у гр. ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення працівника залізниці №137, видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_6 .

У відповідь працівникам поліції гр. ОСОБА_3 пояснив, що він являється працівником підприємства РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», тобто має право на прохід по службовим переходам залізничної станції, отже своїми діями не порушував чинного законодавства. Після цього, на підставі

ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» працівники поліції попрохали пред`явити документ, що посвідчує особу та документи працівника залізниці.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що посвідчення працівника залізниці №137, видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_6 , є підробленим, пред`явив його працівникам поліції ВП на станції №2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з метою посвідчення своєї особи та уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.109 КУпАП, тобто використав завідомо підроблене посвідчення. Оглянувши посвідчення працівника залізниці №137 видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_6 , у співробітників поліції виник сумнів щодо його справжності та на місце події було викликано слідчо-оперативну групу ВП на станції №2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

16.01.2020 в період часу з 12:42 години до 14:00 години в ході огляду місця події, ОСОБА_3 добровільно надав для огляду та подальшого вилучення посвідчення працівника залізниці №137, видане від імені відокремленого структурного підрозділу «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд №397» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_6 , яке слідчим ВП на станції №2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 у присутності двох понятих було вилучено.

Згідно висновку експерта № 19/104-7/7/50 від 28.01.2020: «До первинного змісту реквізитів посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 10.07.2019 на ім`я « ОСОБА_6 », внесені зміни. Фотокартку на 2-й сторінці посвідчення №137, виданого 10.07.2019 на ім`я « ОСОБА_6 », замінено: первинну фотокартку видалено, після чого на її місце наклеєно іншу».

03.04.2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_10 , а саме:
-за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді одного року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у вигляді одного року шість місяців обмеження волі.

З урахуванням положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

У відповідності п.п.1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Окрім того, додатково покласти обов`язки встановлені п.3, ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, а також умисні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого посвідчення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.358 КК України, за якими слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Крім того згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 03.04.2020 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді одного року обмеження волі;
-за ч. 4 ст.358 КК України у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді одного року шість місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано роботу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС витрати за проведення судової експертизи, оформлену висновком експерта від 28.01.2020 року № 19/104-7/7/50 в розмірі 1099,07 гривень.

Речові докази по справі посвідчення працівника залізниці №137 на ім`я ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 30) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику обвинуваченого.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1