ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 апеляційну скаргу начальника відділу ювенальної юстиції прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000046 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кельменці, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, студента 4 курсу факультету комп`ютерної інженерії коледжу ЧНУ ім. Ю.Федьковича, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та на нього покладені обов`язки,передбачені п.1,2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта.

Провадження№11-кп/822/79/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.3 ст.307 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На вказане судове рішення надійшла апеляційна скарга начальника відділу ювенальної юстиції прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 із проханням змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України по кримінальну відповідальність в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вказує,що відповідно до ч.2 ст.98 КК України додаткове покарання- конфіскація майна-не може бути призначене особі,яка вчинила злочин у неповнолітньому віці,навіть якщо на час розгляду справи особа досягла повноліття.

Окрім того,конфіскація майна як додаткове покарання не призначається у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України

Незважаючи на дані вимоги,районний суд ухвалив вирок, яким призначив неповнолітньому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, крім житла, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню

Просив вирок районного суду в цій частині змінити, виключити з вироку призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна,в іншій частині вирок залишити без змін.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим за ст. 307 ч.3 КК України у тому,що у складі організованої групи,у період з березня 2018 по серпень 2018 року у м.Чернівці здійснював незаконне придбання,зберігання з метою збуту,а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин,повторно,і предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовини в особливо великих розмірах,отримавши за таку незаконну діяльність кошти на загальну суму 14760 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, таку ж позицію обвинуваченого ,його захисника та законного представника, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши її доводи,колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок районного суду в частині доведеності винуватості,юридичної оцінки дій обвинуваченого за ст.307 ч.3 КК України,правильності призначення основного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням прокурор не оспорює,а тому судова колегія не наводить доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Крім цього,згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні враховувати, що конфіскація майна, як додаткове покарання, відповідно до ст. 98 КК України, не може бути призначена особі, що вчинила злочин у віці до 18 років, навіть у тому разі, коли на час розгляду справи судом вона досягла повноліття.

Як встановлено вироком,обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин у неповнолітньому віці,а тому призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна суперечить вимогам закону.

Крім того, згідно ст. ст. 75, 77 КК України і роз`яснень, викладених у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті ( санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначенні у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.При прийнятті такого рішення у вироку повинні бути наведені відповідні мотиви.Посилатись на ст.69 КК України не потрібно.

Проте,районний суд,всупереч вимогам також цього закону про кримінальну відповідальність,звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, незаконно призначив останньому додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Отже, районний суд при ухваленні вироку у частині призначення покарання застосував закон про кримінальну відповідальність,який не підлягав застосуванню.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити,змінити вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.407,409,413 КПК України,скасувавши його у частині призначення додаткового покарання в виді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу начальника відділу ювенальної юстиції прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України змінити,скасувавши його у частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3