Справа № 308/506/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/88/20 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.01.2020.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період доби з 24 год. по 06 год., на строк до 13.03.2020, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000460 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2019 року, ніде непрацюючий мешканець Берегівського району ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що 21. 11. 2019 на прилюдних торгах через

-2-

систему електронних торгів державного підприємства «СЕТАМ» ОСОБА_11 придбав іпотечне майно, а саме житловий будинок садибного типу за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстрував відповідно до вимог законодавства 13.12.2019 в приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу ОСОБА_12 та став повноправним власником даного об`єкта нерухомого майна, грубо порушуючи конституційне право потерпілого, визначене ст. 41 Конституцією України, яким зазначено, що «Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним», пред`явив незаконну протиправну вимогу ОСОБА_11 про передачу йому 27 000 євро, що згідно офіційного курсу НБУ складає 720 360 грн., за не створення штучних перешкод та обмежень в користуванні, володінні та розпорядженні належним останньому об`єктом нерухомого майна, при цьому ОСОБА_6 висловив погрозу, що в разі не передачі йому обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_11 ніколи не зможе користуватись та володіли таким майном.
Зокрема це знайшло своє відображення в тому, що в період з 18 по 20.12.2019 потерпілий ОСОБА_11 неодноразово прибував за адресою АДРЕСА_2 , де громадянин ОСОБА_6 повідомляв йому про необхідність сплати грошових коштів за безперешкодне користування, володіння та розпорядження належним ОСОБА_11 майном, що знаходиться за даною адресою, зокрема ОСОБА_6 відмовився покидати зазначений будинок.
Продовжуючи свої злочинні дії та переслідуючи корисливий мотив 15. 01. 2020 ОСОБА_6 , за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_10 , повторно пред`явив вимогу потерпілому ОСОБА_11 для передачі останнім грошових коштів у сумі 27 000 євро за безперешкодне користування, володіння та розпорядження належним йому майном.
16. 01. 2020 о 12 год. 40 хв., в ході проведення контролю за вчиненням злочину, за адресою АДРЕСА_2 , громадянина ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 27 000 євро, після чого був затриманий працівниками поліції.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна та вчинення будь-яких дій майнового характеру з обмеження прав та законних інтересів потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Клопотання обґрунтоване метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; з метою запобігання спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на потерпілого та свідків, які можуть дати показання щодо протиправних його дій спрямованих на вимагання коштів від потерпілого; з метою запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинення злочину; з метою запобігання спробам іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню. Тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому

-3-

кримінального правопорушення, проте, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого, прокурора про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки такі не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Також слідчий суддя вказав, що посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення,у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою й не може слугувати обґрунтуванню ризику переховування підозрюваного від слідства та суду. При цьому, на думку слідчого судді, існує ризик можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, який підтверджується тим, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 існує спір щодо будинку за адресою АДРЕСА_2 . Слідчим суддею також враховані дані про особу підозрюваного та наявність на його утримання матері. З врахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено обставини, передбачені пунктом 1, 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відмовив та, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16.01.2020 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На думку прокурора, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до семи років, що свідчить про наявність ризику переховування ОСОБА_6 від слідства та суду. Також прокурор зазначає про наявність ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином та продовження вчинення кримінального правопорушення, що безпідставно не враховано слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, а тому висновок слідчого судді про достатність для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відповідає завданням кримінального провадження та вимогам КПК України. Крім того, прокурор звертає увагу на значну суму грошових коштів 27 000 євро, які ОСОБА_6 вимагав від ОСОБА_11 ..

-4-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_6 відповідає в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000460 від 24. 12. 2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 17. 01. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей, чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, ураховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного;

-5-

наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання при обранні запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя при розгляді клопотання також врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, одружений, згідно довідки від 17.01.2020 №01-04/13 отримує компенсацію як фізична особа, що надає соціальні послуги ОСОБА_15 , а також має постійне місце проживання, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
Дослідивши матеріали судового провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовомузасіданні не доведено. Натомість, обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

-6-

На підтвердження вказаних висновків, на думку колегії суддів, свідчить і відсутність в матеріалах провадження будь-яких даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо нього.
До того ж с лідчий суддя також поклав на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій.

Отже, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати щодо ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ОСОБА_6 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд, урахувавши мету й підстави застосування запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри та доказів причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, його тяжкість, конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу підозрюваного, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого та виконанню покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова протии Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, зокрема, наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки останній знайомий з потерпілим та йому відома адреса придбаного останнім будинку та підтримання зв`язків із допитаними свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , і з якими останньому було заборонено спілкування, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, у зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.

Інші посилання прокурора, а саме на: ризик продовження вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з наявним тиском на потерпілого з метою змусити його виконати вимоги по сплаті коштів, перешкоджання у користуванні вказаним будинком, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

-7-

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби без змін.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 01. 2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: