Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/490/20, за апеляційною скаргою, яку подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 й продовжено обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ст. 113 та ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецьк, мешканцю м. Черкаси, судимому згідно вироку від 26.12.2016 Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 365 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки та з позбавленням права, займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, колишній боєць батальйону «Свята Марія» ГУ МВС України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.01.2020 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ст. 113 та ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Вказане кримінальне провадження призначено до розгляду. При прийнятті рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд в ухвалі вказує на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень готування до вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою, групою осіб, носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, вчинення терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньо змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, а також пособництво в підробленні документів та використанні завідомо підробленого документа, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних вище кримінально-караних дій, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які може бути призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 (десяти) до 15 (п`ятнадцяти) років. З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду. Вказане дає підстави для висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім цього, при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених, підозрюваного ОСОБА_8 , який на даний час переховується від органу досудового розслідування, з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, а також дані про його особу, зокрема, те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності. При оцінці доводів сторони захисту судом враховано, що вказані вище кримінально-карані дії, в яких обвинувачується ОСОБА_6 були поєднані із застосуванням насильства і тому відмовлено в зміні запобіжного заходу із визначенням розміру застави. З урахуванням наведеного, суд відмовив у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 24.01.2020 включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_7 , вказують на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначають, що в ухвалі суду не зазначено жодного посилання на доказ ризику того, що підсудний має мету переховуватись від органів досудового розслідування. Посилання суду на те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених, підозрюваного ОСОБА_8 , який на даний час переховується від органу досудового розслідування, з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань є необґрунтованим, оскільки даний факт нічим не підтверджено, а навпаки свідки, які допитані по справі під час досудового розслідування, а також і в судовому засіданні, показів щодо причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів не дали. Також вказують і на те, що вплинути на експертів чи спеціалістів обвинувачений не може, так як справа направлена до суду, всі можливі дослідження вже проведені та отримані відповідні висновки. Зазначає, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, і при цьому, прокурором фактично не наведеної жодної переконливої обставини, яка б унеможливлювала застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого враховується, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченому надіслано відповідно до вимог закону, що обвинувачений не подавав заяв чи клопотань про доставку його на розгляд апеляційної скарги й у її розгляді приймає участь захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з відсутністю обвинуваченого до апеляційного суду не подавав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються із здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі окремі з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, і які мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Окрім того, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду.

При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку наступним фактам та обставинам: ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів на території Закарпатської області, хоча має зареєстроване місце проживання у м. Черкаси, існує реальна необхідність допиту свідків, на яких обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати, а також впливати на експертів та інших обвинувачених, підозрюваного ОСОБА_8 , який на даний час переховується від органу досудового розслідування, з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

Вищенаведене, на думку колегії суддів свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ризики переховування його від суду, а також незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, на даний час не зменшилися й не відпали. Між тим, сторона захисту не посилалась на наявність даних про те, що встановлені ризики зменшилися чи відпали.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, наступних даних про його особу : відповідно до вироку від 26.12.2016 Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області засуджений за ч. 2 ст. 365 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки та з позбавленням права, займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які проявлялися у готуванні до вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, у тому числі й те, що вибух відбувся в населеному місті, з великою кількості людей, що створювало небезпеку життю чи здоров`ю невизначеного кола осіб, що свідчить про наявність загрози застосування насильства та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченому злочинів, і прийшов до обґрунтованого висновку й про неможливість визначення обвинуваченому розміру застави, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченому розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. ст. 177, 178 та ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційного скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не має на меті переховуватися від суду, ризик його впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у нього не має можливості й вчиняти будь-які інші злочини не збирається, - колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються вищенаведеними обставинами й не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує пояснення прокурора, відповідно до яких, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підробив документи, які використовував ; з метою ухилення від органів досудового розслідування та суду, переховувався від слідства, в зв`язку з чим оголошувався у розшук, що вказані пояснення прокурора стороною захисту не були спростовані і в їх спростування адвокат ОСОБА_7 не посилався на будь-які дані.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що наявність будь-яких із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків не підтверджена будь-якими доказами, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставним, недоцільним та невиправданим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та не впливають на висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року, якою у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та продовжено обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.14, ст. 113 та ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.01.2020 включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :