МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №945/1884/19
Провадження № 1-в/945/8/20
Ухвала
Іменем України

13 липня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання начальника Миколаївського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення строку випробування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря Веселинівського району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
встановив:
Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17.01.2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Начальник Миколаївського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від покарання, посилаючись на те, що іспитовий строк закінчився 17.01.2019 року.
У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала у повному обсязі та просила суд звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення строку випробування.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий злочин, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, а також неодноразово був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подання та матеріали додані до нього, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч.2 ст.168 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Згідно з ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Разом з цим, за правилом частини третьої ст.78 КК України, у випадку вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.78 КК України, вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку є найсуттєвішим порушенням умов випробування, а за змістом частини 1 даної норми - не вчинення нового злочину в період іспитового строку є обов`язковою умовою для звільнення засудженого від призначеного покарання.
З огляду на викладене, саме лише виконання засудженим під час іспитового строку обов`язків, покладених на нього судом, не є підставою для звільнення його від призначеного покарання в тому випадку, коли під час іспитового строку засуджений вчиняє новий злочин.
Із роз`яснень п.10 Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Системний аналіз закону та розяснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.
З матеріалів особової справи №12/2018 вбачається, що ОСОБА_5 , який перебуває на обліку з 13.04.2018 року, характеризується посередньо. За час відбування покарання двічі не з`являвся на реєстрацію до органу пробації. Крім того, неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: 05.05.2018 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП та 21.12.2018 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Під час іспитового строку, а саме 02.10.2018 року відносно ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000592, а 30.10.2018 року Миколаївським РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру. Також, 15.05.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.156 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213.
Матеріали кримінальних проваджень разом з обвинувальними актами були направлені до Миколаївського районного суду Миколаївської області, де ухвалою суду об`єднані в одне провадження.
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.12.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 130 годин громадських робіт; за ч.1 ст.122 КК України три роки позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання три роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати ОСОБА_5 частково невідбуту частину покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року та призначено йому остаточне покарання 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
На разі, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 перебуває у провадженні Миколаївського апеляційного суду, яким, на сьогодні, остаточне рішення не прийняте.
Отже, до розгляду кримінального провадження неможливим є вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного йому вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17.01.2017 року покарання за закінченням іспитового строку, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів не вчинення ним злочину у період іспитового строку.
Таким чином, суд визнає подання необґрунтованим і таким, що внесене передчасно та приходить до висновку про відмову у задоволенні подання
На підставі викладеного, керуючись
Керуючись ст.78 Кримінального кодексу України, ст.ст.537,539 Кримінального процесуального кодексу України, ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, суд,-
постановив:
У задоволенні подання начальника Миколаївського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення строку випробування ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1

13.07.2020