Справа № 357/5033/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю секретара судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України судимості не маючого, у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 13 лютого 2018 р. близько 21 год. ОСОБА_9 перебував за місцем свого фактичного проживання: в квартирі АДРЕСА_3 та доглядав свою малолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою залишився, т.я. дружина ОСОБА_11 пішла до аптеки з метою придбання лікарських засобів.

В цей час, у ОСОБА_9 , який перебував у стані викликаному вживанням канабіноїдів, та був роздратований постійними сварками із своєю дружиною ОСОБА_11 і постійним плачем малолітньої доньки ОСОБА_10 , виник умисел на позбавлення життя останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , з метою протиправного заподіяння смерті малолітньої ОСОБА_10 , передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті останньої, почав стискати своїми руками шию малолітньої доньки, здійснюючи указані дії до виявлення відсутності ознак життя у ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 87 від 22.03.2018 р. смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї.

У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта, на підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого п.2.ч.2 ст.115 КК України, фактично не визнав та пояснив, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 і маючи від шлюбу дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом проживали в кв. АДРЕСА_3 , яка належить матері дружини ОСОБА_6 , жили за рахунок його випадкових заробітків та коштів, які надавала ОСОБА_6 .

Детально обставин події не пам`ятає у зв`язку зі стресовим станом та значним часом, який пройшов після події, однак при цьому категорично ствердив, що 13 лютого 2018 р. близько 21 год. він перебував в квартирі разом з малолітньою дочкою ОСОБА_13 , а дружина ОСОБА_14 пішла до аптеки з метою придбання лікарських засобів для дочки, яка скаржилася на болі в животі. З цього приводу до них за викликом в денний час приїздила швидка медична допомога.

Намагаючись надати допомогу дочці, яка плакала, скаржилася на животик та блювала, він її роздягнув та декілька разів натиснув на живіт, потім заніс у ванну кімнату, де сів разом з нею до ванної, включив теплу воду, т.я. хотів таким чином зігріти Ангеліну. Однак дочка в цей час чомусь перестала подавати ознаки життя, стала холодною, що викликало у нього шок та істерику. Він ліг біля ванної та укрився пледом, а ОСОБА_13 в цей час, без ознак життя, перебувала у ванній.

В подальшому переніс тіло дитини в кімнату та накрив одягом, а сам роздягнений сидів на кухні, де його і виявили працівники поліції та затримали. Дійсно розкидав меблі та речі, кидав з вікна на вулицю одяг.

При цьому ОСОБА_9 зазначив суду, що не може точно вказати час події та пояснити, що трапилося з дитиною, після її смерті перебував в шоковому стані, вказав, що можливо дочка померла внаслідок больового шоку та вдарилася при падінні, в подальшому визнав факт вчинення ненавмисного вбивства з необережності своєї дочки, допустивши, що міг спричинити їй ушкодження, яке потягло смерть в той час, як знімав з неї футболку.

Вказав, що не пускав дружину в квартиру, оскільки не хотів, щоб вона переживала, т.я. на час її повернення з аптеки, дочка вже була мертва.

ОСОБА_9 не визнав факт вживання в день події наркотичного засобу канабісу, шляхом паління, однак вказав, що вживав його напередодні і почувався добре.

Таким чином ОСОБА_9 наполягає, що в його діях умислу на вбивство малолітньої дочки не було, заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування завданої моральної шкоди не визнав.

Не зважаючи на невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого злочину обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому суд указані пояснення обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що з 2015 р. проживала в шлюбі з ОСОБА_9 і у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_10 .

Проживали в квартирі, що належить матері - ОСОБА_6 та за її рахунок. Ні вона, ні обвинувачений не працювали. Напередодні події - 12.02.2018 р., вона повідомила ОСОБА_9 про намір розлучитися.

13.02.2018 р. чоловік прийшов додому вранці близько 04-ї год., поводив себе агресивно, голосно включав музику, розповідав якісь вигадані і дивні речі. В подальшому, відпочивши, заспокоївся.

В денний час до них в гості приходив ОСОБА_16 , разом з яким вони з ОСОБА_9 вживали слабоалкогольні напої, ОСОБА_9 палив цигарки з канабісом. Потім ОСОБА_17 пішов додому, а близько 17 год. зателефонував чоловіку. Настрій останнього та поведінка після цієї розмови змінилася, ОСОБА_9 знову почав конфліктувати та поводитися агресивно.

13.02.2018 р. ОСОБА_13 хворіла, в неї дійсно болів животик та голова, мала синець на обличчі, т.я. вдарилася вдень об стілець, при цьому в неї була висока (38,5) температура, у зв`язку з чим вона( ОСОБА_18 ) викликала швидку медичну допомогу, однак від госпіталізації дитини до стаціонару відмовилася, а пізніше близько 18 год. пішла до аптеки за ліками.

В квартирі лишалися ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , яка була одягнена.

Повернувшись додому, помітила, що дочки не чути, подумала, що вона заснула, при цьому ОСОБА_9 був одягнений в куртку, з кепкою на голові і сидів в кімнаті на дивані, хитаючись. На запитання про дочку, повів себе агресивно, повторював «нет, нет, нет» та виштовхав її за межі квартири, відібравши при цьому ключі і до квартири її більше не впускав.

Всередині квартири залишалися лише він та донька ОСОБА_13 .

Намагаючись якось потрапити до квартири, пішла до знайомого ОСОБА_19 , який проживає в сусідньому будинку і просила його піти з нею та допомогти вплинути на ОСОБА_9 , також ходила до матері ОСОБА_9 , яка проживає неподалік по вул. Некрасова, однак їй в допомозі вони відмовили.

В подальшому, на її прохання, близько 23 год. з Києва до Білої Церкви на таксі приїхала мама - ОСОБА_6 , яку ОСОБА_9 також не впустив до квартири, кинувши трубку домофону та відмовившись спілкуватися.

Оскільки ОСОБА_9 у квартирі кричав, стукав та привертав увагу сусідів, по телефону були викликані працівники поліції та ДСНС.

Після приїзду працівників поліції вона вийшла з під`їзду на вулицю та побачила, як ОСОБА_9 , будучи одягненим, стояв біля відчиненого вікна їх квартири та тримав у руках ОСОБА_13 . Вона почала кричати, що у дитини температура і необхідно закрити вікно. Побачивши її, ОСОБА_9 закрив вікно, однак через деякий час відчинив вікно та почав викидати на вулицю дитячі іграшки, речі, документи.

Вона піднялася до квартири та, коли відчинили вхідні двері, виявила, що її малолітня донька ОСОБА_13 лежала роздягнена на діжку у спальній кімнаті і була мертва, поряд з нею була купа одягу та стілець.

При цьому, в квартирі крім ОСОБА_9 , нікого не було. Він у цей час був без будь-якого одягу, вів себе агресивно та кричав, у зв`язку з чим працівники поліції його затримали.

В квартирі був безлад: розкидані речі, деякі меблі, відкриті шухляди в тумбочках біля ліжка.

У результаті вбивства дочки, вона перенесла душевну травму, надзвичайно великі моральні страждання, які внесли негативні зміни в її життя, просила покарати обвинуваченого зі усією суворістю закону.

Цивільний позов про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що проживає в м. Києві, з дочкою ОСОБА_20 та її чоловіком ОСОБА_9 , які проживали в належній їй квартирі в м. Білій Церкві, спілкувалася рідко, т.я. обвинувачений поводив себе дивно. Був випадок, коли він душив ОСОБА_21 .

Близько 23 год. 13.02.2018 р. на прохання своєї доньки приїхала з м. Києва до м. Біла Церква, оскільки за повідомленням останньої ОСОБА_9 закрився всередині квартири, де вони проживали, разом з малолітньою дочкою ОСОБА_13 та нікого до квартири не впускав.

На вимогу та умовляння відчинити двері квартири ОСОБА_9 не реагував, у зв`язку з чим були викликані поліція та ДСНС.

Коли відчинили двері квартири 14.02.2018 близько 2 год., ОСОБА_9 їй сказав: «Ну що, добилася свого? Не купила машину?». В подальшому, сусідка ОСОБА_22 виявила мертву ОСОБА_13 , яка роздягнена лежала на ліжку, на шиї були червоні сліди, на сідничках синці, зверху був накиданий одяг, поряд лежав стілець. До відкриття дверей, в квартирі були лише ОСОБА_9 та онука ОСОБА_13 .

Просила покарати обвинуваченого згідно вимог закону.

В судовому засіданні були допитані у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідки.

Так свідок ОСОБА_23 , який є працівником поліції, ствердив, що 13.02.2018 р. приїхав на виклик до будинку АДРЕСА_4 . Бурих ОСОБА_14 повідомила, що чоловік вчинив сімейну сварку, вигнав її та закрився з дитиною в квартирі.

Піднявшись до квартири АДРЕСА_5 , яка була зачинена зсередини, чув шум в квартирі, намагався поговорити з ОСОБА_9 , однак той на контакт не йшов. У зав`язку з цим викликав ще наряд поліції, ДСНС та швидку медичну допомогу.

Біля указаного будинку перебували близько півтори години. Бачив, як невідомий чоловік у вікні 6 поверху тримав у руках згорток, можливо дитину. Також той викидав на вулицю дитячі іграшки та побутові речі.

В подальшому, піднявшись до квартири, де закрився ОСОБА_24 з дитиною, після того, як невідомий чоловік за допомогою інструменту відчинив вхідні двері, разом з іншими працівниками поліції, сусідами і потерпілими зайшов в квартиру, де ОСОБА_9 знаходився в кухні без одягу, кричав «меня предали», поводився агресивно і дивно, говорив сам з собою, кричав, що йому якісь сили наказали це зробити, при цьому він накинувся на поліцейських, у зв`язку з чим йому на руки одягнули кайданки.

В квартирі був безлад, деякі меблі перевернуті, речі та одяг розкидані.

Водночас помітив, що на газовій плиті були увімкнені конфорки. Незабаром сусіди повідомили, що у кімнаті знайшли мертву дитину, яка лежала на ліжку під купою речей висотою близько 40 см. Дівчинка була гола та лежала на животі, поряд на ліжку був стілець.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які є працівниками поліції, дали суду аналогічні показання і ствердили зазначені свідком ОСОБА_23 обставини.

Свідок ОСОБА_28 вказав, що 13.02.2018 р. близько 22 год. йому зателефонувала незнайома раніше жінка, яка попросила відчинити вхідні двері в квартирі, оскільки її чоловік замкнувся всередині з дитиною та не відчиняє. Прибув до квартири АДРЕСА_3 досить швидко, хвилин за 15, де його вже чекали.

Жінка на ім`я ОСОБА_14 повідомила, що всередині квартири знаходиться її чоловік та малолітня донька. Біля квартири знаходилися поліцейські. Коли відчиняв (зламував) двері, чув в квартирі якийсь шум та гуркіт, хтось з присутніх висловлював підозру, що чоловік може викинути дитину з вікна, тому викликали ДСНС та швидку медичну допомогу. Коли виходив на вулицю курити, бачив що з вікна цієї квартири чоловік викидав речі.

Після того, як він відчинив двері, першими до квартири забігли працівники поліції, а він бачив, що у квартирі безлад: речі та одяг розкидані, меблі перевернуті та потрощені. Водночас хтось крикнув, що дитину знайшли в іншій кімнаті. Дізнався, що дівчинка була мертва. Чоловік ОСОБА_29 під час затримання був голий, вів себе неадекватно та агресивно, пручався, кричав.

Свідок ОСОБА_30 (рятувальник аварійно-рятувального загону спеціального призначення) повідомив, що 13.02.2018 р. близько 23 год., отримавши повідомлення про необхідність виїзду до будинку АДРЕСА_4 , разом з колегами виявив, що у кв. АДРЕСА_5 чоловік разом зі своєю малолітньою дитиною зачинився всередині.

Піднявшись до вказаної квартири, люди, котрі знаходилися на східцевому майданчику, повідомили йому та його колегам, що чоловік може викинути малолітню дитину з вікна, водночас сусіди надали покривало, щоб в такому випадку вони могли її спіймати. В подальшому, він з колегами спустився під вікна квартири, де знаходився чоловік з дитиною, і бачив, як чоловік викидав з вікна речі та документи.

Через деякий час працівники поліції вивели з під`їзду невідомого чоловіка та посадили його до поліцейського автомоблія.

Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які є працівниками аварійно-рятувального загону спеціального призначення, дали суду аналогічні показання.

При цьому, ОСОБА_31 також зазначила, що з кухонного вікна квартири, в якій зачинився чоловік з дитиною, вона особисто чула чоловічі крики.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , яке ухвалою суду, постановленої у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілих та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в їх сукупності.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України внесені 14.02.2018 р. о 02 год. 35 хв. за №0000951.

Згідно довідки виклику бригади екстреної медичної допомоги від 14.02.2018 р. встановлено біологічну смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до приїзду бригади;

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №87 від 14.02.2018 р., ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвела до смерті: асфіксія; напад з повішенням, удавленням та задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкодження;

Згідно рапорту чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській обл. ОСОБА_42 від 14.02.2018 р. вбачається, що 13.02.2018 р. о 23 год. 15 хв. до Білоцерківського відділу поліції по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_11 з приводу того, що її чоловік ОСОБА_9 закрився у квартирі АДРЕСА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому слідчо-оперативною групою після відкриття дверей спільно з працівниками ДСНС виявлено труп неповнолітньої ОСОБА_10 ;

Згідно рапорту чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській обл. ОСОБА_42 від 14.02.2018 р. вбачається, що 14.02.2018 р. в 00 год. 37 хв. до Білоцерківського відділу поліції по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_43 з приводу того, що у сусідів з квартири АДРЕСА_3 лунають крики та чутно шум;

Згідно рапорту чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській обл. ОСОБА_42 від 14.02.2018 р. вбачається, що 14.02.2018 р. о 01 год. 36 хв. до Білоцерківського відділу поліції по телефону надійшло повідомлення від лікаря ОСОБА_44 з приводу того, що виїздом на місце події до квартири АДРЕСА_3 встановлено факт смерті неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зі слів заявниці, можливо дитина була задушена її батьком;

З протоколу огляду місяця події від 14.02.2018 з фото таблицею та додатком (диск з відеозаписом) проведеним старшим слідчим Білоцерківського ВП ОСОБА_45 на підставі заяви власниці квартири ОСОБА_6 , в присутності понятих та за участю спеціаліста криміналіста та судово медичного експерта, вбачається, що слідчим оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , де виявлено труп малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також виявлено порушену обстановку та розкидані по квартирі речі.

У подальшому, в якості речових доказів з квартири вилучено колготи, рушник та хустину; чим підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення.

Зокрема, у даному протоколі вказано місце події, а саме квартира АДРЕСА_3 .

До вказаного протоколу додані схема квартири та фототаблиця, згідно з якими у вказаному на схемі місці на ліжку в спальній кімнаті було виявлено труп дитини з описом розташування та положення тіла з наявними тілесними ушкодженнями.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації і відеозапис вказаної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено

Як вбачається з протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння за №151 від 14.02.2018 р., у ОСОБА_9 о 03 год. 55 хв. встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів;

В суді обвинувачений стверджував, що дійсно раніше епізодично вживав наркотичні засоби, а також за пару днів до події вживав слабоалкогольні напої, однак в день події ні наркотичні засоби ні спиртні напої не вживав.

До вказаних показань обвинуваченого суд відноситься критично і розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення від покарання, направлені на уникнення обставин, які обтяжують покарання та мають значення при призначенні покарання, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка категорично ствердила факт вживання ОСОБА_9 в день події як слабоалкогольного напою «Гараж», який вона особисто купувала і вживала з ним, так і наркотичного засобу шляхом паління канабісу, поясненнями самого ОСОБА_9 , зазначеними у висновку судово-психіатричної експертизи, які логічні і узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 14.02.2018 р., старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_46 у порядку ст. 208 КПК України, у присутності понятих та захисника в 00 год. 30 хв. (час фактичного затримання) 14.02.2018 р. було затримано ОСОБА_9 ;

Відповідно до карти виїзду екстреної медичної допомоги №3 від 14.02.2018 р., по приїзду бригади екстреної медичної допомоги біля будинку знаходилися поліція, МЧС та матір дитини. Матір дитини почала бігти до ліфта та кричати, що в квартирі замкнувся її чоловік разом з дитиною та погрожував вистрибнути з вікна. Також розповіла, що чоловік вживає амфетамін. В кімнаті праворуч від входу на ліжку лежала дитина жіночої статі, повністю роздягнена, без ознак життя. Положення на животі, лицем повернута в сторону справа, нога зігнута в коліні. На місці було з`ясовано, що залишившись на самоті, батько дитини провів дії, що спричинили смерть дитини. При недостатньому освітленні (в кімнаті працював тільки нічник) видимих травм та ушкоджень не виявлено. Тіло дитини ретельно не оглянуто, так як працівники поліції пояснили, що чекають приїзду бригади експертів для огляду;

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вид. 14 червня 2016 р. Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 14 червня 2016 року складено відповідний запис №1892. Батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Згідно з висновком експертного дослідження №87 від 22.03.2018 р., встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї. На це вказують: странгуляційна борозна на шиї; крапчасті крововиливи в сполучні оболонки очей, під епікардом та плеврою легень; повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові; в об`єкті, промаркірованому як «крововиливи з правої бокової поверхні хрящів гортані» великоосередкові, а в об`єкті, промаркірованому як «крововилив в місці проекції синця на шкірі зліва разом зі шкірою» поодинокі осередкові крововиливи без перифокальної клітинної реакції; в об`єкті, промаркірованому як «лімфатичний вузол шиї під странгуляційною борозною справа», в жировій тканині, яка прилягає до капсули лімфатичного вузла небагато численні, а в об`єкті, промаркірованому як «лімфатичний вузол шиї над странгуляційною борозною справа» поодинокі дрібноосередкові крововиливи без перифокальної клітинної реакції; набряк-набубнявіння головного мозку; клітини Краєвського в печінці; деліпідізація спонгіоцитів у наднирниках; ділянки гострої альвеолярної емфіземи; на клапті шкіри шиї справа виявлено дві ділянки та на клапті шкіри з шиї зліва виявлено одну ділянку смуго подібної форми зміни рельєфності шкіри у вигляді сплощення епідермісу. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, від яких настала смерть, заподіяні тупим (тупими) предметами і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя; синці на кінцівках та на лівій сідниці заподіяні тупими предметами і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_10 , дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж сім точок прикладення сили і всі вони не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту з послідуючими ударами об тверду поверхню, в тому числі різко виступаючі об`єкти чи предмети. Стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть дитини настала на протязі 8 годин до моменту огляду трупа на місці пригоди;

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 20.02.2018 р. в період часу з 18 год. 40 хв. До 18 год. 56 хв. старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_45 за участю підозрюваного ОСОБА_9 , останній в присутності захисника, спеціаліста, понятих розповів та продемонстрував, як він 13.02.2018 близько 23 год. знаходився спільно з малолітньою донькою ОСОБА_10 в залі квартири АДРЕСА_3 , де малолітня дочка кричала, після чого ОСОБА_9 накрив себе та її покривалом, однак малолітня не переставала кричати. Надалі він переніс малолітню до ванної кімнати, де сівши разом з нею, увімкнув воду та знову накрив покривалом.

В цей час, зі слів підозрюваного ОСОБА_9 , малолітня ОСОБА_10 блювала, після чого він натискав руками на її живіт, а надалі ходив по квартирі і виявив відсутність ознак життя у малолітньої ОСОБА_10 . Потім він відніс малолітню ОСОБА_10 до спальної кімнати, де поклав її на ліжко та прикрив одягом, щоб їй не було холодно.

У подальшому підозрюваний ОСОБА_9 відмовився продовжувати слідчий експеримент відповідно до ст. 63 Конституції України.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації, відеозапис слідчої дії досліджено і переглянуто судом. Будь-яких процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

До вищенаведених показань ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за його участю, суд ставитися критично, оскільки вони спростовуються висновком судово-медичної експертизи №189-87 від 18.04.2018 р., згідно якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_10 дають змогу вважати, що вони не могли виникнути при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_9 у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.02.2018 року;

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця події з додатками, проведеного з 13 год. 40 хв. до 14 год. 12 хв. 20.02.2018 р. старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_45 в присутності понятих та за участі власника квартири ОСОБА_6 , слідчим повторно оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено речі дитячі рукавички на мотузці, іграшку, дитячу іграшку у вигляді сердечок на мотузці. До протоколу долучено фототаблицю.

Згідно до протоколу огляду предметів з фото таблицею до протоколу від 30.04.2018 р., вбачається, що слідчим оглянуто рушник білого кольору, хустку, колготки капронові чорного кольору, дитячу іграшку ведмедика, дитячу іграшку у вигляді двох м`яких сердечок та 5 конвертів зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_9 та зразками його букального епітелію, які у подальшому визнані речовими доказами та згідно квитанції №549/5 2018 передані на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 30.04.2018 р., слідчим оглянуто CD-диск з відповідним номером, на якому зафіксовано 5 повідомлень на лінію 102 громадянами про подію злочину та сформовано 5 папок із звукозаписами повідомлень під назвами:

1. «Вишенський 13.02.2018», при відкритті якого мається два звукозаписи повідомлень на лінію служби «102» під назвами 62826, 62828;

2. «Недольська 13.02.2018», при відкритті якого мається звукозапис повідомлення на лінію служби «102» під назвою 62415;

3. «Стасенко 14.02.2018» при відкритті якого мається звукозапис повідомлення на лінію служби «102» під назвою 62946;

4. «Шилько 14.02.2018» при відкритті якого мається звукозапис повідомлення на лінію служби «102» під назвою 62805;

5. «Шилько 14.02.2018» при відкритті якого мається звукозапис повідомлення на лінію служби «102» під назвою 62889;

Вказаний диск із звукозаписами у подальшому постановою слідчого 30.04.2020 р. визнано речовим доказам та долучено до матеріалів провадження.

Зазначений диск із звукозаписами 5 повідомлень на лінію 102 громадянами про подію злочину у судовому засіданні досліджений, будь-яких процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №71 від 04.05.2018 р., « ОСОБА_9 у період, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого він на даний час підозрюється, страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків, з використанням інших психоактивних речовин, синдром залежності. В цей період знаходився в стані канабіноїдного сп`яніння. ОСОБА_9 на даний час страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків, з використанням інших психоактивних речовин, синдром залежності. ОСОБА_9 у період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 на даний час страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин. За своїм психічним станом він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_9 за своїм психологічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування»

Всі вищенаведені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Тож, всі зазначені вище висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87,101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Отже, цими джерелами доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України тому суд визнає їх належними й допустимими, що свідчить про те, що у ході судового розгляду установлено фактичні дані, які у своїй сукупності указують на те, що дійсно 13 лютого 2018 р. близько 21 год. ОСОБА_9 перебуваючи за місцем свого фактичного проживання: в квартирі АДРЕСА_3 , будучи у стані викликаному вживанням канабіноїдів, з метою протиправного заподіяння смерті малолітньої дочки ОСОБА_10 , передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті останньої, почав стискати своїми руками шию малолітньої доньки, здійснюючи указані дії до виявлення відсутності ознак життя у останньої.

Усі вищенаведені докази свідчать про вину ОСОБА_9 у інкримінованому йому діянні, а позиція останнього щодо невизнання вини та посилання на відсутність умислу на вчинення зазначених дій та випадковість події, є неправдивими і свідчить лише про намагання ухилитися від кримінального покарання за вчинене.

Характер отриманих потерпілою ушкоджень свідчить про цілеспрямованість дій обвинуваченого, внаслідок чого отримане потерпілою пошкодження знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії призведуть до смерті малолітньої потерпілої та бажав цього.

Про умисел обвинуваченого вчинити вбивство свідчить і його поведінка, адже одразу після скоєння злочину він не викликав швидку медичну допомогу, а навпаки з метою приховання злочину намагався не допустити потерпілу та інших осіб до квартири.

Поведінка обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, тривалість події свідчать саме про намір та бажання настання наслідків у вигляді смерті малолітньої дочки, а подальші дії при затриманні та під час проведення досудового розслідування та судового розгляду про намір уникнення відповідальності за скоєне.

Всі досліджені судом покази потерпілих, свідків по справі є чіткими, логічними, послідовними та узгодженими між собою.

Як показали свідки та ствердив обвинувачений, жодних неприязних відносин між ними немає, а тому підстави оговорювати обвинуваченого у свідків відсутні.

Вищезазначені показання свідків суд, відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України, визнає належними та допустимими доказами у справі.

Суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи щодо вбивства малолітньої дочки обвинуваченим через необережність не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України умисного вбивства малолітньої дитини, за вище встановлених обставин.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідност. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України судимості не має, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, схильна до вживання алкоголю, не працевлаштований.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до пп.6-1,13 ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та учинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Також, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 115 ч.2 КК Україниу виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

До строку відбування покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі необхідно зарахувати термін попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у період з 14.02.2018 р. по 29.03.2020 р. включно, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при його обранні ризиків.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішується відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілій/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної(немайнової) шкоди у потерпілої, яка була завдана злочином, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої/цивільного позивача 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.

Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по п.2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання: 14(чотирнадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 30 березня 2020 року, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2018 року по 29 березня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_9 залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський соідчий ізолятор» МЮ України до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

= білий махровий рушник, яекий передано на збереження до кімнати речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Киїській області після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_7 , як власнику майна по приналежності.

= CD-диск з відповідним номером, на якому зафіксовано 5 повідомлень на лінію 102 громадянами про подію злочину, який долучено до матеріалів провадження залишити при справі.

= хустку, колготки капронові чорного кольору, дитячу іграшку ведмедика, дитячу іграшку у вигляді двох м`яких сердечок та 5 конвертів зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_9 та зразками його букального епітелію, які згідно квитанції №549/5 2018 передані на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог -відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3