В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000839 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Сімферополь, українця, одруженого, має на утриманні трьоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2020 о 15 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні середньої загальноосвітньої школи №9 м.Львова, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Коперника, 40, маючи умисел на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав залишений без на лавці другого поверху вказаної школи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», який належить ОСОБА_5 , чим завдав останній майнову шкоду у сумі 2555 гривень.
Крім цього, 23.02.2020 приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у сквері поблизу гарнізонного храму «Петра і Павла» за адресою: м.Львів, вул. Театральна,11, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав, залишений без нагляду на лавці зазначеного скверу мобільний телефон марки «Meizu», який належить ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнову шкоду в розмірі 1500 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Розкаявся у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень. Надав показання, аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 18.02.2020 року будучи в школі №9 у м.Львові викрав мобільний телефон «Самсунг» та 23.02.2020 року перебуваючи біля храму «Петра і Павла» викрав мобільний телефон «Meizu», який лежав на лавці.
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи у її відсутності.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорювала факту вчинення кримінальних правопорушень при вищезазначених обставинах.

Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить з наступного. Органами досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачувався в тому, що скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Samsung Galaxy» по епізоду від 18.02.20220 року повторно. Проте на момент скоєння цього злочину і на цей час він є не судимою особою. Тому, на думку суду, кваліфікуюча ознака «повторність» по цьому епізоду не знайшла свого підтвердження в суді та не може бути інкримінована обвинуваченому ОСОБА_4 на цей час.
За таких обставин в діях ОСОБА_4 по цьому епізоду не вбачається ч. 2 ст.185 КК України, оскільки за цим епізодом він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
По епізоду від 23.02.2020 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність пом`якшуючої покарання обставини.

Суд враховує тяжкість скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, які відносяться до злочинів середньої тяжкості.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий , має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України та за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість злочинів, дані, які характеризують ОСОБА_4 , враховуючи пом`якшуючу покарання обставину, суд вважає можливим визначити обвинуваченому остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на пом`якшуючі покарання обставини, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368- 371, 374 КПК України, ст. 70, 75 КК України, ст.257 ЦПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року та одного місяця позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді одного року та одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді одного року та одного місяця позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

-DVD-R диск з записами із камер відеоспостереженя СЗШ №9 м.Львова залишити при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Meizu» зі вставленими сім-картками, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1