печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9241/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
26.02.2020 року слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна. У засідання слідчі слідчої групи, а також прокурори групи прокурорів, для розгляду клопотання не з`явились, подане клопотання не підтримали. Дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до положень ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про арешт майна, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, що є підставою, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, для відмови в задоволенні такого клопотання. Керуючись ст.ст. 170,173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити. Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1