Провадження № 11-кп/824/932/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 389 КК України

У Х В А Л А
іменем України

19 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0007086 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.07.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 389 КК України і призначенопокарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2016 року, виходячи з такого співвідношення: 1 день позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі і остаточно призначено покаранняу виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 (один) рік,
В С Т А Н О В И Л А:

Судом першої інстанції було встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням - строком на 2 роки.

14.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 був взятий на облік Солом`янського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в м. Києві управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області для відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

18.11.2016 року із ОСОБА_7 проведено початкову бесіду, під час якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання за вироком суду, в т.ч. і у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та положеннями ст. 34 КВК України, а також його було ознайомлено з відповідальністю, передбаченою ч. 1 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування даного покарання.

Однак, незважаючи на неодноразово проведені працівниками кримінально-виконавчої інспекції індивідуально-профілактичні бесіди обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи про порядок відбування покарання та про відповідальність, яка настає за ухилення від відбування додаткового покарання, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з метою невиконання встановлених обов`язків, порушуючи порядок і умови відбування покарання, продовжував керувати транспортним засобом та допустив грубі адміністративні правопорушення на транспорті.

Так, 19.12.2016 року приблизно об 11 годині 05 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, у вигляді штрафу 425 грн.

Він же, 19.12.2016 року приблизно об 11 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, у виді штрафу в сумі 340 грн.

Своїми діями та безвідповідальним ставленням до відбування покарання обвинувачений ОСОБА_7 показав, що ставати на шлях виправлення не бажає, від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю ухиляється.

Отже, вказаними протиправними діями ОСОБА_7 будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з обов`язками засуджених до такого виду покарання, які передбачені ст. 34 КВК України, а також з наслідками ухилення від відбування даного покарання, що передбачено ч. 1 ст. 389 КК України, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами, порушив порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, чим ухилився від виконання вироку суду в частині відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що підставою для скасування оскаржуваного вироку є істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. Так, під час провадження в Солом`янському районному суді міста Києва 23.03.2018 року суддя ОСОБА_1 не оголосила оскаржуваний вирок, не роз`яснила йому зміст, порядок та строки його оскарження. Апелянт зазначає, що аудіозапис вказаного судового засідання не вівся, що підтверджується наданою йому копією технічного запису судових засідань та журналом судового засідання від 26.03.2018 року. Зокрема, у вказаному журналі зазначено, що вихід суду до нарадчої кімнати та проголошення судового рішення зайняло 30 секунд, що фізично не можливо. Апелянт вважає, що за таких обставин судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 376 КПК України щодо проголошення вироку та ч. 5 ст. 27 КПК України щодо повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, яке мотивував тим, що з дня вчинення ним злочину невеликої тяжкості минуло більше трьох років, він не ухилявся від слідства та суду, не вчиняв будь яких умисних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подане клопотання та просили його задовольнити; прокурора, який не заперечував проти задоволення вказаного клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 частини 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Органом досудового слідства встановлено, що злочин, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме ч.1 ст.389 КК України було вчинено ним 19 грудня 2016 року /т. 1 а.п. 2, 4/.

Обвинуваченим на адресу апеляційного суду було направлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке підтримано в судовому засіданні як обвинуваченим, так і захисником. При цьому обвинувачений розуміє, що кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав, а тому не звільняє його від інших, окрім кримінальної, видів відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 засуджений за вчинення 19 грудня 2016 року злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, з дня вчинення якого минуло більше трьох років, при цьому матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Відповідно до п.18 постанови Пленум Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди апеляційної інстанції можуть скасувати судове рішення і звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі як матеріалів, що надійшли із суду нижчого рівня, так і нових, поданих учасниками судового розгляду або витребуваних цими судами.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, відповідно до ст. 417 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав, а тому не звільняє обвинуваченого від інших, окрім кримінальної, видів відповідальності.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.389 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4