Провадження № 11-кп/4808/48/20
Категорія ст. 286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002173, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи вини та кваліфікації своїх дій, вважає вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 14.11.2019 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність ; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання належним чином не врахував те, що він є єдиним годувальником сім`ї і на його утриманні непрацездатні батьки пенсіонери, дружина, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та дві дочки. Крім цього, потерпілі до нього не мають жодних претензій, просять його суворо не карати та не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі.

Просить вирок Івано Франківського міського суду від 14 листопада 2019 року скасувати. Ухвалити новий вирок, за яким визнати його, ОСОБА_8 , винуватим за ст. 286 ч.2 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Івано Франківського міського суду від 14 листопада 2019 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено йому покарання позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у силі.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 10990 гривень 05 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , за наступних обставин.

26.06.2019 приблизно о 12 год 50 хв, в світлу пору доби та суху погоду водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною по вулиці Миру, що у м. Івано-Франківську, та наближався до нерегульованого перехрестя з круговим рухом вулиць Миру - Г.Хоткевича - Деповська, яке є головним відносно прилягаючих вулиць.

Перед вказаним перехрестям на вул. Миру встановлено дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу», 4.10 «Круговий рух» та 7.8 «Напрямок головної дороги по колу», які зобов`язували водія ОСОБА_8 перед виїздом на перехрестя надати дорогу усім учасникам дорожнього руху, що рухались по ньому.

У цей час перехрестям з круговим рухом рухався велосипедист ОСОБА_10 , який відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України мав перевагу в русі.

Водій ОСОБА_8 під час руху проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед виїздом з вул. Миру, яка є другорядною дорогою, на перехрестя з круговим рухом, що є головною дорогою, не дав дорогу велосипедисту ОСОБА_10 , унаслідок чого вчинив наїзд на останнього.

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., в якому зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11., у відповідності до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

п. 16.12., в якому зазначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух… Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10 ПДР «Круговий рух», надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в речовину головного мозку, під м`яку та тверду оболонки головного мозку, переломом кісток основи, склепіння черепа з крововиливом в м`які тканини голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, що спричинило його смерть.

В порядку ст. 345 КПК України головуючим суддею було з`ясовано чи вручена обвинуваченому ОСОБА_8 пам`ятка про його права і обов`язки, чи зрозуміло йому їх зміст, та чи є необхідність у їх роз`ясненні.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити, та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід змінити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції в повій мірі не дотримався, зокрема в частині призначення покарання.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.

Виходячи з положень ст. 401 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання в повній мірі не враховано те, що він свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду у повному обсязі, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є єдиним годувальником сім`ї, на його утриманні непрацездатні батьки пенсіонери, дружина, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та дві дочки, а також той факт, що потерпілі до нього не мають жодних претензій, на думку колегії суддів є підставними.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також судом було враховано особу обвинуваченого, а саме його вік, те, що за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.56), раніше несудимий (а.с. 48), фізична особа підприємець (а.с. 81-83), одружений (а.с. 62), на утриманні має двох неповнолітніх дітей (а.с. 63-64), зареєстрований та проживає разом з дружиною, дітьми, батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом ІІІ групи (а.с. 65) та матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває (а.с. 57-58) та думку потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в своїх письмових заявах зазначили, що збитки завдані ДТП повністю відшкодовано, будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 не мають.

Крім цього, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що твердження сторони захисту про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки він повинен здійснювати постійний догляд за батьками, які з ним проживають та є особами пенсійного віку та хворіють (батько ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 3 групи загального захворювання та мати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а.с.65-72) є безпідставними.

Так як, згідно довідки №02-02/10761 від 13.08.2019, за вказаною адресою зареєстроване проживання не лише батьків та дітей обвинуваченого, а й також рідного брата обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.55). Зі слів обвинуваченого, батьки не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, опіка чи піклування над ними не встановлювалися. Будь-яких документів, що підтверджували б необхідність постійного стороннього догляду за батьками обвинуваченого суду не надано.

Однак, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що його рідний брат ОСОБА_15 фактично з 2009 року не проживає з ними, так як працює в ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» за адресою м. Київ, вул. С. Петлюри, 27 та проживає за адресою м. Буча, Київської області разом з дружиною, про що надав суду підтверджуючі документи, а саме довідку з місця роботи ОСОБА_15 та акт про встановлення факту проживання та заяву (а.с. 120-123).

Також обвинуваченим було надано довідку з Департаменту соціальної політики (а.с. 124) з якої вбачається, що його дружина ОСОБА_16 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 408 ч.1 п.4 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, а згідно з ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, санкція ст. 286 ч.2 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Однак, колегія суддів дослідивши та проаналізувавши доводи наведенні в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 , врахувавши пом`якшуючі обставини: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також характеризуючі дані на особу винного, а саме його вік, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.56), раніше не судимий (а.с.48), фізична особа підприємець (а.с. 81-83), одружений (а.с.62), на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.63-64), зареєстрований та проживає разом дружиною, дітьми, а також з батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом ІІІ групи (а.с.65) та матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває (а.с.57-58).

А також думку потерпілих, які в поданих письмових заявах зазначили, що шкоду їм відшкодовано, будь яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та врахувати те, що він є батьком двох неповнолітніх дітей, щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням не заперечують, приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого виду покарання.

Окрім цього, апеляційний суд враховує висновок органу з питань пробації, в якому вказано, що беручи до уваги інформацію, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутність судимостей, а також низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення Івано Франківський міськрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Івано франківській області вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. (а.с. 98-100).

Колегія суддів апеляційного суду врахувавши всі обставини кримінального провадження, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочину, приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у вигляді позбавлення волі. Однак, на переконання судової колегії, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 ще можливе без ізоляції від суспільства і є всі підстави за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України застосувати ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , слід задовольнити частково, а вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 14 листопада 2019 року в частині призначеного покарання - змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 409,418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5