Дата документу 20.01.2020
Справа № 334/332/20
Провадження № 1-кс/334/205/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000212 від 18 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 18 січня 2020 року, в сервісному центрі 2341, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Парковий, 12 виявлено автомобіль «Toyota Auris», в кузову чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками змінення первинного заводського номеру кузова. ( НОМЕР_2 )

Вказане повідомлення було зареєстровано в ЄРДР під №0000212 від 18 січня 2020 року.
Згідно висновку експертного дослідження № 08/2341/2Д від 18 січня 2020 року «первинний заводський ідентифікаційний номер (номер кузова) наданого на дослідження автомобіля «TOYOTA AURIS» піддавався зміненню шляхом видалення механічним способом номерної деталі кузова (з первинним заводським маркуванням) з послідуючим закріпленням кустарним способом номерної деталі кузова з номером кузова: НОМЕР_3 , яка раніше належала кузову іншого автомобіля»

18 січня 2020 року біля буд. №12 по бульвару Парковому в м. Запоріжжі, було проведено ОМП, а саме автомобіля «Toyota Auris»в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В ході проведення огляду місця події з метою перевірки вказаної інформації та проведення судово-криміналістичних експертиз було вилучено:
автомобіль «Toyota Auris» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » на автомобіль «Toyota Auris» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
ключі від автомобіля «Toyota Auris»;
Під час досудового розслідування встановлено, що власником вилученого автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ОСОБА_5 , адреса: Полтавська область, с. Кагамлик.
Опитаний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що 26 листопада 2019 року він в м. Кременчуг Полтавської області у маловідомого на ім`я ОСОБА_7 придбав автомобіль «Toyota Auris» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_7 вислав ОСОБА_6 довіреність від власниці автомобіля на право його продажу. Через те, що ОСОБА_6 в подальшому хотів вказаний автомобіль перепродати, на своє ім`я переоформлювати автомобіль не став. 18 січня 2020 року при переоформленні в сервісному центрі 2341 йому стало відомо, що на вказаний автомобіль були вварені номерні деталі кузову з іншого автомобіля.
На даний час вилучені об`єкти знаходяться у Дніпровському ВП ГУНП в Запорізькій області.
Оскільки зазначені об`єкти можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, на теперішній час вони зберігається стороною кримінального провадження у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, згідно із ч.2 ст.100 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.100 КПК України, майно, яке було об`єктом злочину або іншого суспільно небезпечного діяння, повертається законним володільцям, а у разі не встановлення їх - передаються у дохід держави в установленому КМУ порядку.

Тому для повного, всебічного, об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні судових експертиз, проведення яких не можливе без наявності вилучених речей.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно п.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вилучені під час огляду місця події автомобіль «Toyota Auris» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » на автомобіль «Toyota Auris» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «Toyota Auris» мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000212, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 18 січня 2020 року, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного злочину, тому з метою об`єктивного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення усіх обставин скоєного злочину, вони необхідні для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

За правилами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення:

- підозрюваного;

- обвинуваченого;

- осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

- юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна,

- можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для:

- особи, на майно якої накладено арешт,

- іншої особи, у володінні якої перебуває майно,

- розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині ст. 167 цього Кодексу, а саме:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, дане клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Так, слідчим та прокурором не зазначено в поданні, не обґрунтовано в ньому та не додано до клопотання доказів того, що в межах кримінального провадження відносно власника автомобіля «Toyota Auris» за ст.290 КК України (Знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу), - саме автомобіль «Toyota Auris», щодо якого ставиться питання про арешт, є - підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, а також майном, в яке його було повністю або частково перетворено, як того вимагає ч.2 ст.167 КПК України.

При розгляді даної справи не було доведено, що арештом майна є тимчасове позбавлення саме підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, - можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки дані особи до даного часу не встановлені.

Також в клопотанні не ставиться питання про :

- «заборону для особи, на майно котрої накладено арешт, чи іншої особи, у володінні якої перебуває майно» - розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, не надано переконливих доказів стосовно особи, котрій належить майно, на котре необхідно накласти арешт та іншої особи, у володінні якої перебуває майно.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

При розгляді справи слідчим не було наведено правових підстав для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України, не надав достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а також можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Також при поданні даного клопотання слідчим не вказано можливість чи заборону розпоряджатись чи користуватись даним майном, проведенням будь яких інших і конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості даного майна, осіб, котрі повинні виконувати ці дії, також місце зберігання майна, на котре необхідно накласти арешт, не вказано цільове призначення даного автомобіля, не конкретизовано порядок виконання ухвали про арешт майна, а саме відповідальних осіб, котрим дане майно повинно бути передано для зберігання його цілісності та вартості. Крім цього долучені слідчим до клопотання матеріали виготовлені в копіях які належним чином не засвідчені, також в матеріалах справи міститься постанова слідчого від 20 січня 2020 року про визнання речовим доказом та передання його на зберігання яка слідчим взагалі не підписана.

Тому подане клопотання є передчасним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. 167,170,172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , винесене у кримінальному провадженні №0000212 від 18 січня 2020 року, про накладення арешту.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1