Справа № 953/2319/20
н/п 1-кс/953/1456/20
УХВАЛА
"13" лютого 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
- дві банкноти номіналом 200 грн., серії КЕ1625268, ВФ0339720 вилучені під час огляду місця події та які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
10.02.2020 о 03:10 год. чоловік, який назвався ОСОБА_4 , знаходячись за адресою м. Харків, вул. Леся Сердюка, надав працівнику поліції грошові кошти в розмірі 400 грн. за вирішення питання, щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності.
Згідно з рапортом поліцейського УПП 10.02.2020 о 02:45 год. в ході патрулювання на вул. Леся Сердюка було зупинено автомобіль Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з порушення правил дорожнього руху останнім. Під час складання протоколу про адміністративну відповідальність ОСОБА_4 запропонував працівнику поліції 400 грн. за непритягнення його до відповідальності. Проігнорувавши вказані дії ОСОБА_4 , останній дістав з кишені 400 грн. та вклав в руку їх співробітнику поліції.
В ході огляду місця події від 10.02.2020 за адресою м. Харків вул. Леся Сердюка, 62, виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 400 грн., купюрами номіналом 200 грн. кожна.
Як пояснив ОСОБА_4 , його зупинили співробітники патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, після чого тривалий час не складали відповідний протокол. Коли співробітник поліції почав складати адміністративний протокол, ОСОБА_4 вирішив, що він має можливість сплатити штраф за порушення правил дорожнього руху безпосередньо працівнику поліції.
Як зазначено прокурором, вилучені грошові кошти є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, а також є речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, забезпечення кримінального провадження, збереження речового доказу, проведення відповідних експертиз, строна обвинувачення просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, вилучене у гр. ОСОБА_4 в ході огляду місця події.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд клопотання без її участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо його належного повідомлення про час та місце розгляду клопотання прокурора про арешт вилученого під час огляду місця події майна, про що слідчим ОСОБА_5 , що входить до складу слідчої групи у даному кримінальному провадженні, суду надано рапорт. Неприбуття власника майна у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації на вилучених 10.02.2020 р. під час огляду місця події за адресою м. Харків, вул. Леся Сердюка, 62, грошових коштах, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,які є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, містять відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та які можуть бути речовими доказами, - на це майно слід накласти арешт.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на вилучені під час огляду місця події 10.02.2020 за адресою м. Харків, вул. Леся Сердюка, 62, дві банкноти номіналом 200 грн., серії КЕ1625268, ВФ0339720, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову Київського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1