Справа № 587/333/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми клопотання засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення вироку Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року та про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,
Вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_5 було визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 17.03.2016 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволена частково, вирок Сумського районного суду Сумської області від 24грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінено, пом`якшено покарання та вирішено вважати його засудженим за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В іншій частині вирок суду залишено без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 без задоволення.
24 листопада 2016 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 було скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про роз`яснення вироку Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року та про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,які він підтримав в судовому засіданні.
Захисник підтримала клопотання засудженого ОСОБА_5 .
Прокурор заперечувала проти заявлених клопотань, вважаючи їх безпідставними.
Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що дані клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення суду є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних , або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні судового рішення.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.
Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які висуває кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст. ст. 372і374 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, на переконання суду, є зрозумілим і таким, що не припускає іншого тлумачення.
Оскільки вирок суду є ясним, повним та зрозумілим, то підстави для задоволення клопотання про роз`яснення рішення суду в порядку ст.380 КПК України за наведеними в ньому доводами відсутні.
Що стосується клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, то враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_5 необхідно також відмовити.
Згідно положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
За вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року , який набрав законної сили 03 квітня 2018 року, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, а засуджений був фактично затриманий та поміщений до ДУ «Сумський СІЗО» 14 березня 2019 року, тому відсутні підстави для застосування до нього положень ст. 72 КК України. Отже, заявник був затриманий вже після того, як закон, на який він посилається, втратив чинність, тому цей закон не може бути в даному випадку застосований.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотань засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 380, 537 та 539 КПК України, ст. 72 ч.5 КК України, суд
У задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення вироку Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року та про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відмовити за їх безпідставністю.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1