Справа № 346/1016/19
Провадження № 1-кп/346/141/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу тримання під вартою по справі по кримінальному провадженню про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець за житель АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий згідно ст.89 КК України, на утриманні нікого не має, депутатом не обирався , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1,ст.185 ч.2,185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.1,ч.2 та ч.3 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання, в якому наголосив на необхідності обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки обвинувачений протягом 2019 року повторно вчинив 7 злочинів, які кваліфіковано за ст.185 ч.1,ч.2, ч.3 КК України. Злочин за ст.185 ч.3 КК України є тяжким, обвинувачений не працює, ухиляється від суду, на виклик суду не з`являється, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків , а також зважаючи тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке санкція відповідної статті ч.3 185 КК України ,за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання до шести років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,просить застосувати до нього домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст.5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу , що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства,а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив , що в розумінні ст.5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Крім цього, згідно практики Європейського суду з прав людини ,а саме §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах «Fox, Campbell and Hartley v. UK», «Dumont-Maliverg v. France»), підтверджують, що застосування такого заходу,як тримання під вартою, виправдовується тим, що була наявна обґрунтована підозра в тому, що підозрюваний скоїв злочин, в якому його обвинувачують. А отже, взяття під варту в даному випадку не порушує вимог §1 ст.5 конвенції.
Таким чином, тримання під вартою і доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків , передбачених законом, є належним засобом.

В суді слухається об`єднане кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за №346/1016/19, яке складається з наступних кримінальних проваджень, які надійшли до суду протягом 2019 року:

-провадження №346/1016/19 за ст.185 ч.3 КК України,надійшло до суду 7.03.2019 року

-№346/1096/19 за ст.185 ч.2 КК України,надійшло до суду 12.03.2019 року,

-№346/1098/19 за ст.185 ч.2 КК України,надійшло до суду 12.03.2019 року,

-№346/1099/10 за ст.185 ч.1 КК України,надійшло до суду 12.03.2019 року,

-№346/1100/19 за ст.185 ч.2 КК України,надійшло до суду 12.03.2019 року,

-№346/4024/19 за ст.185 ч.2 КК України,надійшло до суду 27.08.2019 року,

-№346/3916/19 за ст.185 ч.3 КК України,надійшло до суду 20.08.2019 року

Щодо обвинуваченого не було застосовано жодного запобіжного заходу.

У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу обвинувачення, ставляться свідчення потерпілих та свідків;

-також ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності,а протягом 2019 року вчинив 7 злочинів.

-Гр. ОСОБА_6 , підтримуючи стосунки із кримінальним елементом району, може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин,а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
Як вбачається з матеріалів справи- об`єднаного провадження,яке складається з 7 кримінальних проваджень, щодо обвинуваченого було винесено ухвали про привід 22 квітня 2019 року,24 червня 2019 року,9 вересня 2019 року, а також було оголошено розшук увалами від 29 листопада 2019 року та 22 січня 2020 року, при чому отримуючи повістки, обвинувачений після здійснення приводу або розшуку, повторно знову не з`являється до суду,будучи належним чином повідомлений про дату , час та місце слухання справи, тобто обвинувачений злісно,неодноразово ухилявся від виклику до суду ,будучи належним чином повідомлений.
Обвинувачений отримав повістку на судове засідання на 1 червня 2020 року, однак в судове засідання не з`явився без поважної причини. В судове засідання 25 червня 2020 року обвинувачений був доставлений працівниками поліції.
На даний час судовий розгляд даного об`єднаного кримінального провадження тільки розпочато , інших обставин, які б надавали підстави до зміни запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Суд враховує, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки є неможливим через відсутність осіб, які згодні взяти на себе це зобов`язання, а застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи застави є занадто м`яким запобіжним заходом, що не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Нормами частини 3 ст. 185 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Суд приходить до висновку,що обвинувачений ОСОБА_6 зловживає своїми процесуальними правами та обов`язками, в судові засідання не з`являвся неодноразово, зважаючи на те,що йому відомо,що щодо нього є порушено 7 кримінальних проваджень,будучи належним чином повідомленим про дату,місце та час розгляду справи, в судові засідання не з`являвся.

За наведених обставин, слід обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 331, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець за житель АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 24 серпня 2020 року, до 12.00 год.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснити в УВП №12 м. Івано-Франківська.
Визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 гривень .
У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до суду,слідчого,прокурора;
-не відлучатись змісця проживання без дозволу суду,слідчого,прокурора;
-повідомляти суд, слідчого,прокурора про зміну місця проживання та/або роботи.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Коломийську місцеву прокуратуру Івано-Франківської області.
Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення та направити начальнику УВП-12 м. Івано-Франківська.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1