ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 583/3031/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2150/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які належним чином повідомлені про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 03 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24:00 год. 09 05 2020 року включно (а.с.6-8).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 2 місяці за його місцем проживання у період з 20:00 год. до 07:00 год., з покладенням обов`язків.

Такі вимоги мотивував тим, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 здійснюється вже вчетверте, та цього разу суд, на відміну від попередніх, не вбачає таких ризиків як відсутність постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, однак все одно запобіжний захід щодо обвинуваченого, на думку сторони захисту, безпідставно не змінив. Вказав, що твердження про обґрунтованість підозри є передчасним та упередженим. Суд не навів жодного переконливого факту для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 на початку засідання, 11 03 2020 року заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки був відсутній його захисник адвокат ОСОБА_11 , однак суд продовжив розгляд справи, чим порушив право обвинуваченого на захист (а.с.13-14).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення,у якому підозрюється особа.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 06 2019 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 08 2019 року. Ухвалою того ж суду від 25 07 2019 року у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22 09 2019 року, включно.
В подальшому обвинуваченому ухвалами того ж суду неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може ухилятись від слідства та суду та чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в клопотанні від 04 03 2020 року (а.с.1-5) та в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Судом першої інстанції було враховано що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
З ухвали суду вбачається, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушень не була єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки судом були враховані й інші ризики та дані про особу обвинуваченого.
Так, не залишилося поза увагою суду те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування в якості підозрюваного був оголошений у розшук у зв`язку з ухиленням від слідства та суду, у зв`язку з чим, те, що суд не вбачає таких ризиків як відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, про що вказує захисник у поданій апеляційній скарзі, не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризику, що обвинувачений знову переховуватиметься від суду.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки та всі інші обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Зазначені обставини, на думку колегії суддів, спростовують апеляційні доводи захисника обвинуваченого про відсутність підстав для застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку колегії суддів, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що твердження про обґрунтованість підозри є передчасним та упередженим колегія суддів до уваги не бере, оскільки питання щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, причетності особи до вчинення кримінального правопорушення вирішуватиметься судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.
Разом з тим, згідно із положеннями ст.374 КПК України питання щодо винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення вирішується судом в нарадчій кімнаті при постановленні вироку у кримінальному провадженні.
Наразі, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого йому діяння, те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із посяганням на життя та здоров`я людини, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 щодо порушення права на захист останнього у зв`язку з тим, що суд продовжив розгляд клопотання прокурора, незважаючи на заявлене обвинуваченим клопотання про відкладення розгляду справи, через відсутність іншого його захисника адвоката ОСОБА_11 , колегією суддів не до уваги не беруться, виходячи з наступного.
Як вбачається з журналу судового засідання від 11 03 2020 року, а також звукозапису до нього (а.с.9,10), в судовому засіданні 11 03 2020 року був присутній один із захисників обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 . Дійсно, обвинуваченим заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи, яке було підтримано захисником ОСОБА_8 , з тих підстав, що між його захисниками розмежовані обов`язки його захисту та питаннями, пов`язаними з медекспертизами займається адвокат ОСОБА_11 . У зв`язку з заявленим клопотанням допит експерта було відкладено до наступного судового засідання, а питання щодо продовження запобіжного заходу вирішувалося 11 03 2020 року, оскільки дія запобіжного заходу закінчувалася 19 03 2020 року.
Отже, враховуючи те, що розгляд питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 проводився з участю одного з його захисників адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає у діях суду першої інстанції порушення права на захист обвинуваченого.
Компетентність адвоката ОСОБА_8 в питанні щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтверджується тим, що наразі саме він являється апелянтом та оспорює рішення суду першої інстанції про продовження дії вказаного запобіжного заходу.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання захисника про застосування щодо його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 03 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 05 2020 року, включно, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4