Справа № 346/923/20
Провадження № 1-кс/346/346/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засідання заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід прокурора,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 року до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_3 про відвід прокурора, в якій він посилається на те, що 22.02.2020 року о 05.год. 20 хв., двоє осіб ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у внутрішньому дворі біля магазину «Експрес» по вул.. Мазепи, 136 у місті Коломия, маючи умисел на здійснення розбійного нападу з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, діючи за попередньою змовою, здійснили спільний напад на нього з метою заволодіння його майном. Жорстоко побили, потім спільно заволоділи коштами та телефоном, після чого погрожували вбити (якшо піде до поліції), то в таких діях нападників наявний склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме «розбій, вчинений групою осіб». За вказаним фактом Коломийським ВП ГУНП в Івано-Франківській області були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, а не за ч. 2 ст. 187 КК України. Один з прокурорів, що здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню з ч. 1 ст. 125 КК України - ОСОБА_4 . Так як наведена вище правова кваліфікація суперечить здоровому глузду, то потерпілий вимушений був піти на прийом до прокурора Коломийської місцевої прокуратури, після ще подати відповідні заяви, скарги. Як наслідок, було змінено правову кваліфікацію злочину з ч. 1 ст. 125 на ч. 2 ст. 296 КК України, але чомусь знову без правової кваліфікації за ч.2 ст. 187 КК України. Також до ЄРДР по вказаному вище злочину було внесено відомості ще за ч.1 ст. 186 КК України. Наведена правова кваліфікація за ч.1 ст. 186 КК України також є невірною, оскільки вказані вище обставини злочину свідчать про склад злочину, передбачений саме ч. 2 ст. 187 КК України. Так як знову слідчими органами та прокурором невірно було здійснено правову кваліфікацію злочину, вчиненого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , то потерпілим до відділу поліції було подано заяву про вчинення вказаними вище особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України. Так як за вказаною заявою поліція до ЄРДР відомості не вносила, то було подану відповідну скаргу до слідчою судді. Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 06.03.2020р. (справа №346/965/20) скаргу було задоволено та зобов`язано Коломийське ВП ГУНП в Івано-Франківській області внести до ЄРДР відомості відносно нападу на ОСОБА_3 саме за ч.2 ст. 187 КК України та розпочати досудове розслідування. Потім йому стало відомо, що всі вище наведені кримінальні провадження об`єднали в одне під номером №0000171, а кримінальне провадження по ч.2 ст. 187 КК України знову перекваліфікувано на ч.1 ст. 186 КК України процесуальним прокурором ОСОБА_4 . Вказані вище дії викликають обгрунтовані сумніви в неупередженості процесуального прокурора ОСОБА_4 .. Крім цього, подання потерпілим відносно процесуального прокурора ОСОБА_4 заяви про вчинення кримінального правопорушення також призводить до неможливості подальшої участі даного прокурора в цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід прокурора, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про відвід.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Згідно до п.3 ст.. 77 КПК України визначено підстави для відводу прокурора, слідчого: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК).
Однак, при вирішенні даного питання, жодного належного та допустимого доказу упередженості прокурора ОСОБА_4 під час розгляду даного клопотання суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, а також норми кримінально-процесуального закону, суд доходить висновку, що заявлений відвід прокурору не містить достатніх доказів, які свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених нормами КПК України. Мотиви, викладені в заяві про відвід, є безпідставними.
Те, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними діями та рішеннями процесуального прокурора не свідчить про його упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою його відводу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80-81, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000171 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1