УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2020 р. Справа № 598/1958/17

Номер провадження1-кп/608/23/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

представника органу ювенальної поліції

ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей

Чортківської райдержадміністрації ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без визначення суми застави ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000203 від 26 червня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України, направлене до суду згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави терміном до двох місяців. В клопотанні прокурор вказала, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 153 КК України. Завершити судове провадження у термін, визначений в ухвалі суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, неможливо через значний обсяг питань, що підлягають вирішенню та матеріалів кримінального провадження, які необхідно дослідити. Метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , згідно з вимогами пунктів 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. В клопотанні посилається на обґрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, перелік яких наведено у реєстрі матеріалів досудового розслідування а також на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Вказане підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду. Крім того зазначила, що до сьогодні тривають тиск та погрози зі сторони родини обвинуваченого на потерпілу у вказаному кримінальному провадженні. Вважає, що протиправна поведінка обвинуваченого у місцях попереднього ув`язнення та його негативна характеристика з місця навчання свідчать, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитись з великим ступенем вірогідності. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження та необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з урахуванням критеріїв, зокрема, складності справи та поведінки сторін. Вказує на поведінку сторони захисту, яка спрямована на затягування процесу, що зумовлює тривалий розгляд провадження судом та необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому. Крім цього вказує, що прецедентне право Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні з під варти: ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; скоїть інші правопорушення; стане причиною порушення громадського порядку. Вважає, що у даному кримінальному провадженні наявні такі виключні обставини. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 набуло значного суспільного резонансу, з ініціативи сторони захисту постійно широко висвітлюється у засобах масової інформації. А тому ризик того, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 спричинить масові порушення громадського порядку, що будуть ним же спровоковані, є очевидним та реальним. Викладені у клопотанні про продовження строків тримання під вартою ризики не зменшились, існують по даний час та в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, з підстав, наведених у ньому. Просила його задоволити та відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки, воно є необґрунтованим, не підтвердженим доказами, які позитивно характеризують обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 , представник потерпілої ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою та заперечили щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків. Своє клопотання мотивує тим, що в обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, він не має наміру переховуватись від суду, майже два з половиною роки перебуває під вартою. Вважає, що з перебігом розгляду кримінального провадження зменшилися ризики, які були підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Зазначає, що прокурором не надано обґрунтування ухилення обвинуваченого від суду. З посиланням на практику Європейського Суду з прав людини вказує, що сама тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою. Тому просить його клопотання задоволити та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважають клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 необґрунтованим. Зазначили, що не доводяться обставини, ризики, на які посилається прокурор в своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_9 , законний представник ОСОБА_10 підтримали клопотання захисника.

Представник органу ювенальної поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 підтримує клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник служби у справах дітей Чортківської райдержадміністрації ОСОБА_12 при вирішенні клопотань покладається на думку суду.

Розглянувши заявлені клопотання та заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року строк обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 06 січня 2020 року.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та вирішення питання доведеності його вини, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на даний час розгляд кримінального провадження в суді не закінчений.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_9 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, обставини особистого життя якого та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (враховуючи вчинення кримінальних правопорушень, притягнення до адміністративної відповідальності, характеристику з місця навчання ), дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Твердження захисника про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, з огляду на його вік, майновий стан та лише проживання разом з матір`ю за зареєстрованим місцем проживання, не дає підстав вважати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Враховуючи наведене , суд вважає, що з часу обрання та продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під варто не зменшилися ризики того, що ОСОБА_9 буде переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та відсутність на даний час підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою спливає 06 січня 2020 року, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів без визначення суми застави, тобто до 01 березня 2020 року включно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177,178, 183, 194, 199, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 01 березня 2020 року включно, без визначення суми застави.

В клопотанні захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків - відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_9 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копія вірна

Головуючий суддя /підпис/

Ухвала набрала законної сили " " року.

Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 598/1958/17.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " року

Секретар: