Справа № 712/4565/20
Провадження №1-кс/712/2359/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду винесене в кримінальному провадженні № 0002026 від 08.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_3 , клопотання про накладення арешту, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся старший слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду 08.05.2020 відкритої ділянки місцевості, а саме паркувального майданчику, який розташований поблизу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, а саме на: автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального майданчику, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, ключі від автомобіля в кількості одного комплекту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , що поміщено до сейф-пакету № 2602059.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного управління національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002026 від 08.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Черкаського відділу поліції надійшла заява гр. ОСОБА_4 про те, що 08.05.2020 року близько 15 год. 35 хв. на зупинці розташованої поряд з магазином «Гранд Маркет», що по вул. Надпільна 272 в м. Черкаси, під час конфлікту з невстановленою особою , чоловічої статі, який був водієм автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_3 , останній умисно, з хуліганських спонукань пошкодив автомобіль заявника «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_4 . (ЄО-21003 від 08.05.2020)

В рамках розслідування кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, які мають вагоме значення для повноти досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим слідчого відділу Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області відповідно було проведено огляд відкритої ділянки місцевості, а саме паркувального майданчику, який розташований поблизу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, де було виявлено та вилучено автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального майданчику, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, ключі від автомобіля в кількості одного комплекту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , що поміщено до сейф-пакету № 2602059. Даний автомобіль належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з вище викладеним, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно в ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості, а саме паркувального майданчику, який розташований поблизу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження - є арешт майна.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч.1 ст.167 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України - у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. По даному кримінальному провадженню підозра нікому не пред`явлена.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Натомість, клопотання слідчого не відповідає вказаним вимогам Закону.

Слідчий в клопотанні про накладення арешту не обґрунтував необхідності накладення арешту на майно та в клопотанні не зазначив, з якою саме метою забезпечення позову необхідно накласти арешт.

Згідно вимог п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 2 ст.173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, і:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього кодексу).

Слідчий звертаючись до суду з цим клопотанням лише процитував зміст законів, які на його думку підлягають застосуванню і обмежився висновком щодо необхідності накладання арешту на певне майно. При цьому, клопотання не містить будь-якого аналізу доводів, в ньому не наведені відповідні мотиви, підстави та мета арешту, а також клопотання не містить наявності ризиків (яких саме), передбачених абзацом другим частини 1 ст. 170 цього кодексу.

В клопотанні слідчим не вказаного, який саме вид арешту необхідно застосувати до тимчасово вилученого майна: заборона володіння, заборона користування чи заборона розпорядження вказаним майном. Також відсутні документи, які б підтверджували право власності на майно.

Крім того, з прохальної частини клопотання не зрозуміло на що саме слідчий просить накласти арешт, на паркувальний майданчик, який розташований поблизу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, чи на автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального майданчику, що по вул. Пастерівська, 104 у м. Черкаси, ключі від автомобіля в кількості одного комплекту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , що поміщено до сейф-пакету № 2602059.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчий суддя вважає, що зазначене клопотання про арешт майна не належним чином погоджено з прокурором, оскільки на ньому відсутня печатка Черкаської місцевої прокуратури.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. По даному кримінальному провадженню підозра нікому не пред`явлена.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разу звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту р по кримінальному провадженню № 0002026, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 08.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1