Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1839/19
Провадження № 1-в/596/80/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2019 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Гусятинського районного
сектору з питань пробації ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Мостиським районним судом Львівської області за ч.3, ч.4 ст. 358, ст. 70 Кримінального кодексу України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України,

про застосування до нього п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:
До Гусятинського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», на тій підставі, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину невеликої тяжкості, має доньку, якій не виповнилось 18 років та зазначені обставини підпадають під дію статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, № 1810-VIII і щодо нього можливе застосування амністії та звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав нотаріально посвідчену письмову заяву про згоду на застосування до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від покарання, призначеного за вироком суду.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого клопотання про застосування амністії підтримав з мотивів, зазначених в клопотанні.

В судовому засіданні начальник Гусятинського районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 пояснив, що засуджений ОСОБА_6 не виконував обов`язків, покладених на нього вироком суду, відсутній за місцем проживання, оголошений в розшук, а тому відсутні підстави для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав клопотання захисника про застосування амністії не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення начальника Гусятинського районного сектору з питань пробації ОСОБА_4 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_6 , приходить до наступного.
Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним ч.3, ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначено покарання із застосуванням ст. 70 Кримінального кодексу України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з- іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, яку повідомляти про зміну місця проживання чи роботи та періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирок набрав законної сили 26 лютого 2016 року на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області.

Амністія є одним з видів звільнення від покарання або його відбування, передбачених в Розділі ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу України.

Статтею 86 КК визначено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року № 392/96-ВР зі змінами та доповненнями, амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Верховна Рада України вправі прийняти закон про амністію як щодо певної категорії осіб, так і щодо конкретно визначеної особи (індивідуальна амністія), проте вона не застосовується до осіб, визначених ст. 4 цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Стаття 1 зазначеного Закону передбачає, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно статті 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 10 зазначеного Закону його виконання покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

У відповідності до статті 12 КК України, злочини за якими ОСОБА_6 засуджений відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Як встановлено, ОСОБА_6 на день набрання чинності цим Законом має доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилось 18 років та його не позбавлено відносно дитини батьківських прав.

Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 вересня 2011 року, довідкою Городницької сільськоїї ради про склад сімї від 16 грудня 2019 року №1018, листами Гусятинської районної державної адміністрації від 20 грудня 2019 року № 392/03-19, Гусятинського районного суду від 21 грудня 2019 року №5/213/2019 року.

Як встановлено, ухвалами Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2016 року, від 29 червня 2017 року суд відмовив в задоволенні клопотання органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Як слідує із змісту зазначених ухвал суду, судом встановлено відсутність інформації про ознайомлення засудженого ОСОБА_6 з порядком та умовами відбування покарання випробуванням, призначеного за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року та отримання ним викликів в орган пробації.
Обставин, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які виключають можливість застосування положень даного закону відносно зазначених в цій статті осіб, судом відносно, ОСОБА_6 не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 засуджений за умисний злочин невеликої тяжкості відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, який він вчинив до дня набрання цим Законом чинності, має на утриманні малолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, а тому на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року його слід звільнити від відбування покарання, призначеного за вироком суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.85, 86 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про застосування до засудженого п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Мостиського районного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року, на підставі п.в ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, обвинувачений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1