Справа № 567/1245/19
УХВАЛА

17.01.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого 14.05.2019 Рівненським районним судом за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покладені обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

встановив:

в Острозький районний суд 15.10.2019 від Здолбунівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000302 від 27.08.2019.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 17.10.2019 по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просять затвердити угоду про примирення, прокурор просить не затверджувати зазначену угоду про примирення, посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам закону.

Заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника вивчивши обвинувальний акт та угоду про примирення, суд вважає, що в затвердженні угоди слід відмовити з таких підстав.

З обвинувального акту вбачається, що 26.08.2019 близько 20 години ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти магазину «Еко Маркет», що знаходиться за адресою м. Острог Рівненської області, вул. Гальшки Острозької, 1, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Daеwoо Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , та яким тимчасово користується потерпілий, звідки з салону вказаного автомобіля відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nокіа 105» вартістю 406 грн. 69 коп., автомагнітолою марки «SНUТLЕ - SUD) 345» вартістю 355 грн. та двома блокнотами червоного та синього кольору, які вартості не становлять, що на праві власності належали ОСОБА_4 , після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном.
Після відкритого заволодіння чужим майном ОСОБА_5 розпорядився останнім на власний розсуд, чим заподіяв для потерпілого майнової шкоди на загальну суму 761 грн. 69 коп.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Згідно даної угоди, обвинувачений з потерпілими дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України. Також, сторонами погоджене покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
При перевірці угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону судом встановлено наступне.
Стаття 471 КПК України передбачає, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк її вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
За даною нормою покарання, яке узгоджується сторонами в угоді, повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті Особливої частини КК України, за наявності підстав, сторони можуть погодити покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти затвердження угоди про примирення, вказуючи, що умови угоди суперечать вимогам КК та КПК України, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи судимим 14.05.2019 Рівненським районним судом за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, під час іспитового строку вчинив новий злочин, що унеможливлює призначення узгодженого сторонами угоди покарання без врахування даного вироку.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону.

Згідно ст.475 КПК України передбачено, що вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків.

Пунктами 15, 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" також передбачено обов`язок суду перевіряти угоду на відповідність вимогам КПК України і закону України про кримінальну відповідальність. Суд ухвалює вирок, яким затверджує угоду, якщо переконався в тому, що угоду може бути затверджено.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ст.72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому, п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" передбачено, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається зокрема, невідбута засудженим частина будь-якого основного покарання.

Вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 14.05.2019 Рівненським районним судом за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Таким чином, судом встановлено, що умови угоди в частині призначення покарання суперечать вимогам Кримінального Кодексу України, що є підставою для відмови у затвердженні угоди, а судове провадження слід продовжити в загальному порядку.
Керуючись ст. 468-469, 471, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
в затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладеної у кримінальному провадженні №0000302 від 27.08.2019 за ч. 1 ст. 186 КК України - відмовити.
Роз`яснити, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1