Справа № 749/279/20
Номер провадження 1-кс/749/49/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2020 року м. Сновськ

Слідчий суддя Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ клопотання слідчого СВ Сновського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 , внесене в межах кримінального провадження №0000107 від 10.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :
17.04.2020 року до Щорського районного суду Чернігівської області звернувся з клопотанням слідчий СВ Сновського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 , яке погоджено начальником Сновського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000107 від 10.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно:
трактор марки МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_1 з причепом, які належать ФОП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 ,

мобільний телефон НОМЕР_2 ;

деревину породи сосна у кількості 51 (п`ятдесят одної) колоди, довжиною близько 4 метрів кожна різного діаметру.

Клопотання вмотивоване тим, що 10.04.2020 о 11:48 год. до Сновського ВП надійшло повідомлення від інспектора патрульної поліції Сновського ВП ОСОБА_7 про те, що ним було затримано трактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював перевезення деревини породи сосна у кількості 51 (п`ятдесят одної) колоди, довжиною близько 4 метрів кожна різного діаметру без відповідних документів.

За вказаним фактом 10.04.2020 розпочато кримінальне провадження №0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Трактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, без номерного знаку та деревиною породи сосна у кількості 51 (п`ятдесят одної) колоди, довжиною близько 4 метрів кожна різного діаметру тимчасово вилучені та доставлені до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області за адресою: вул. 30 років Перемоги, 2 в м. Сновськ Чернігівської області.

Постановою слідчого СВ Сновського ВП Менського ВП ГУНП в області від 13.04.2020 трактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, без номерного знаку та деревиною породи сосна у кількості 51 (п`ятдесят одної) колоди, довжиною близько 4 метрів кожна різного діаметру визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та доставлені до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області за адресою: вул. 30 років Перемоги, 2 в м. Сновськ Чернігівської області.

У ході досудового розслідування було встановлено, що трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки МТЗ-82 з причепом марки 2ПТС-6, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ФОП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 . На момент виявлення правопорушення та на даний час номерний знак на причепі відсутній.

Беручи до уваги, щотрактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, які належать ФОП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 та деревиною породи сосна у кількості 51 (п`ятдесят одної) колоди, довжиною близько 4 метрів кожна різного діаметру є речовим доказом і має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому необхідно накласти арешт на вказане майно.
На даний час досудове розслідування у вказаному провадженні триває, обставини правопорушення повністю не з`ясовані.
Незастосування арешту на вищевказане майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вказані речові докази, зберігають на собі сліди, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадженнята з метою збереження вказаного майна, необхідно заборонити власнику, розпоряджатися ними будь-яким чином та використовувати їх шляхом арешту майна.

Незастосування арешту на вказане майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав викладених у ньому.

У судовому засіданні користувач майна ОСОБА_9 клопотання про арешт майна не визнав та пояснив, шо він 30.01.2010 року виписав у Щорському райагролісгоспі лісоматеріал круглу сосну. Лісоматеріал був заготовлений і йому, як ФОП тільки потребувалось вивезти готову лісопродукцію. Частину лісоматеріалу він вивіз раніше, а решту, менше ніж 10 м3, на тракторі з причепом перевозив тракторист ОСОБА_8 . По дорозі транспортний засіб зупинили працівники поліції, він як власник привіз всі відповідні документи на трактор, причіп та товаро-транспортну накладну на відпуск лісоматеріалу, але все майно було вилучено. ОСОБА_9 не погоджуються з вимірюванням діаметру деревини слідчим, оскільки вказане може здійснити тільки спеціаліст у цій галузі, яким слідчий не є.
Суд, заслухавши сторону кримінального провадження, власника майна, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 131 КПК України , заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Стаття 132 КПК України встановлює загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому зазначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Системний аналіз положень ст.ст.167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо якихє достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Аналіз наведених вище вимог закону вказує, що діючим законодавством передбачений обов"зок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох вищевказаних необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України).
Встановлено, що 10.04.2020 року Сновським відділенням поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області внесено відомості до ЄРДР за номером №0000107 за фактом вчинення кримінального правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та розпочато досудове розслідування.
Диспозиція ч.1 статті 246 КК України передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки МТЗ-82 та причеп марки 2ПТС-6, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ФОП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

З товарно-транспортної накладної №125 від 30.01.2020 року вбачається, що 30.01.2020 року ФОП ОСОБА_5 замовив у ДП «Сновськрайагролісгосп» в м. Сновськ, по вул.. Архітектурній, 2, Лісоматеріал - кругла сосна, звичайна, породи PINS, сорт D, довжиною 3.60 м., діаметром від 20 до 24 см. в кількості 10,000 м3, за що сплатив 9900 грн, в наслідок чого майстром лісу ОСОБА_10 відпущено з АДРЕСА_2 , вид. 23 СРВ до м. Сновськ, вул.. 30 років Перемоги.

Крім того, згідно специфікаційної накладної на відпуск лісоматеріалів необроблених №125 від 30.01.2020 року встановлено, що ФОП ОСОБА_5 відпущено 30.01.2020 року сосна звичайна, породи PINS, сорт D, довжиною 3.60 м., діаметром 20 см. в кількості 21 шт, діаметром 22 см. в кількості 17 шт, діаметром 24 см. в кількості 40 шт, що загалом становить 78 колод.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ФОП ОСОБА_5 30.01.2020 року придбав у ДП «Сновськрайагролісгосп» деревину породи сосна у кількості 78 колод, а тому посилання сторони органу досудового розслідування на відсутність документів на спірну деревину не заслуговує на увагу.

Отже в судовому засіданні достовірно встановлено, що ФОП ОСОБА_5 жодного відношення до незаконної порубки сосен не має, а є добросовісним набувачем зазначених дерев породи сосни.
Крім того, незаконна порубка, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників є злочином із матеріальним складом.
Однак матеріали клопотання не містять будь-яких доказів завдання ФОП ОСОБА_5 істотної шкоди, що взагалі свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 п.5 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Оскільки, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування; діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора, тому вказане питання повинно розглядатися в контексті практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, т.я. вилучення майна є фактичним позбавленням особи, у володінні якої перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.
З огляду на вказане, слідчим суддею враховується та обставина, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Проте, ні слідчим, ні прокурором не здійснення жодних дій, щодо залучення спеціаліста, який володіє спеціальними знаннями і може надавати консультації під час досудового розслідування з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок, зокрема у вимірюванні діаметрів колод.
З наведених мотивів суд відкидає доводи сторони органу досудового розслідування, щодо деревини породи сосна товарно-транспортній накладній №125 від 30.01.2020 року.

Крім того, слідчий з прокурором не заперечували про наявність документів на деревину, тоді як оспорювали лише факт невідповідності діаметру колод, при цьому жодних доказів вказаного до суду не надали та звернулись до суду з мотивів перевозки деревини взагалі без документів, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Слід звернути увагу, що матеріали справи навіть не містять відомостей в підтвердження тієї обставини, що органом досудового розслідування перевірявся факт вирубки в АДРЕСА_2 , вид. 23 СРВ, а тому і відсутні підстави вважати про наявність незаконно зрубаних дерев або чагарників.
Що стосується накладення арешту на мобільний телефон НОМЕР_2 , слід зазначити, про те, що клопотання в даній частині взагалі не обґрунтоване, та до суду не додано відомостей в підтвердження приєднання вказаного мобільного номеру до матеріалів кримінального провадження в рамках якого подано клопотання. Клопотання у названій частині не конкретизоване, оскільки не зрозуміло на що саме орган досудового розслідування бажає накласти арешт на сім карту з номером телефону НОМЕР_2 чи то пристрій в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_2 .
Згідно ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом N 11, що ратифікований Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (див. рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» Судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (також, справи «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на все вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що, прокурором не доведено, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із цим клопотанням.
Враховуючи відсутність усіх трьох необхідних складових для можливості застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається застосування таких заходів.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Сновського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 , внесене в межах кримінального провадження №0000107 від 10.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1