Провадження 1-кс/193/27/20
У Х В А Л А
07 лютого 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: слідчого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка клопотання слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВПГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000041 від 02.02.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 із вищевказаним клопотанням, яке обґрунтовано тим, що 01.02.2020 о 18:52 годин до чергової частини Софіївського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що по вул. Татария с. Вишневе, Софіївського раййону Дніпропетровської області водій мопеду, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 керуючи мопедом без правовстановчих документів, без водійського посвідчення та в стані сильного алкогольного спяніння, збив пішохода ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим наніс йому тілесні ушкодження голови, ШМД проінформовано.
Дане повідомлення зареєстроване до ЖСО Софіївського ВП № 309 від 01.02.2020 року.
По даному факту 02.02.2020 року було внесено відомості до ЄРДР №0000041 зач. 1 ст. 286 КК України.
Слідчим зазначено, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування вищезазначеного факту, зокрема для отримання відомостей, котрі є необхідними для належної правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні необхідно провести додатковий огляд мопеду моделі ЕХ50Q типу «ДЕЛЬТА» без д/з з номером рами НОМЕР_1 та відокремленого від нього сидіння зі слідами РБК, провести трасологічну експертизу та експертизу технічного стану мопеду, та для забезпечення недопущення будь-якого змінення технічного стану мопеду і збереження слідів злочину мопеду моделі ЕХ50Q типу «ДЕЛЬТА» без д/з з номером рами НОМЕР_1 , та сидіння відокремленого від нього зі слідами РБК, яким керував без правовстановчих документів громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Слідчий просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме на: мопед моделі ЕХ50Q типу «ДЕЛЬТА» без д/з з номером рами НОМЕР_1 , яким керував без правовстановчих документів громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відокремленого від нього сидіння зі слідами РБК.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна та його захисник в судове засідання з`явилися, щодо поданого клопотання покладаються на розсуд суду.

Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, власника майна та його захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.170 ч.6 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на мопед моделі ЕХ50Q типу «ДЕЛЬТА» без д/з з номером рами НОМЕР_1 , яким керував без правовстановчих документів громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відокремленого від нього сидіння зі слідами РБК, які було тимчасово вилучено на підставі протоколу огляду місця ДТП, та знаходяться у Софіївському ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, для забезпечення збереження вказаних речових доказів та подальшого проведення відповідних судових експертиз.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між обставинами кримінального провадження та інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див.Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст.ст. 170-173, 309, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВПГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000041 від 02.02.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мопед моделі ЕХ50Q типу «ДЕЛЬТА» без д/з з номером рами НОМЕР_1 , яким керував без правовстановчих документів громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відокремленого від нього сидіння зі слідами РБК, які було тимчасово вилучено на підставі протоколу огляду місця ДТП, та знаходяться у Софіївському ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, для забезпечення збереження вказаних речових доказів та подальшого проведення відповідних судових експертиз.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10 лютого 2020 року о 16 годині 25 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1