Справа № 297/2487/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючої, згідно ст. 89 КК України не судимої, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона 18 серпня 2019 року, близько 20:00 год., знаходячись за місцем проживання, а саме на подвір`ї біля свого будинку без номеру у ромському поселенні с. Вари Берегівського району, в ході суперечки зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виникла на побутовому ґрунті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, умисно, маючи на меті спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у правій руці кухонний ніж, яким чистила картоплю, нанесла ОСОБА_6 один удар в область живота, спричинивши таким чином останньому проникаюче ножове поранення в черевну порожнину з пересіченням 10-горебра зліва, міжреберної артерії малого сальника, внутрішньочеревну кровотечу, геморагіччний шок ІІ-ІІІ ст. Відповідно до висновку експерта № 95 від 23.09.2019 вказане тілесне ушкодження виникло від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж та є небезпечним для життя в момент виникнення і по цьому критерію кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та знаходиться у відповідності зп2.1.3 к) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнала та пояснила, що 19.08.2019 року після обіду її співмешканець ОСОБА_6 прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, після чого вчиняв з нею сварку, в ході якої спричиняв їй тілесні ушкодження, а саме наніс їй удари палкою та ланцюгом, від чого вона впала на землю. Далі, він її підняв та почав трусити її притягуючи та відштовхуючи її від себе, в ході чого сам наштрихнувся на ніж, яким ОСОБА_4 різала капусту та тримала в руці. в результаті чого отримав поранення у живіт.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, після чого попросив від обвинуваченої ОСОБА_4 кошти щоб продовжити вживати алкогольні напої, однак остання йому відмовила. Після цього між ними виникла сварка, в ході якої він почав її бити ланцюгом та палкою від чого вона впала потім він її підняв та почав трусити та таким чином сам наткнувся на ніж, яким вона в той час різала капусту на борщ. Після цього, він пішов до амбулаторії с. Варі, Берегівського району звідки був доставлений у лікарню м. Берегово, де йому надали медичну допомогу. Крім того, повідомив про те, що його опитували працівники поліції після хірургічного втручання після наркозу, і тоді він не розумів що його питають і що говорив, сам не писемний та читати не вміє, українською мовою володіє дуже слабо.

Прокурор просив визнати винним ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченої просив перекваліфікувати дії обвинуваченої з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України та призначити покарання обвинуваченій, відповідно до санкції статті.

Допитані в якості свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суду пояснили, що не були очевидцями події між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .. Крім того, останні повідомили, що обвинувачена не вживає алкогольних напоїв, однак потерпілий систематично вживає алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою та була очевидцем того як ОСОБА_6 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_4 , очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 не була. Також додала, що ОСОБА_6 систематично спричиняє тілесні ушкодження ОСОБА_4 , коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що надавав реанімаційну допомогу з хірургічним втручанням потерпілому ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні були досліджені наступні докази:

- протокол огляду місця події від 18.08.2019 року з фото-таблицею до нього, який проведений за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено металевий ланцюг з дверей (упакований у спец-пакет № 4258550); кухонний ніж (упакований у сірий паперовий конверт); зразки речовини бурого кольору з поверхні землі на місці злочину (упаковані у паперовий конверт білого кольору), які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Берегівського ВП (а.с. 10-15);

- протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, від 19.08.2019 року, в ході якого вилучено штани-бриджі темного кольору та сорочку темного кольору, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4357644, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Берегівського ВП (а.с. 28-30);

- протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 , від 26.09.2019 року з фото-таблицею до нього, в ході якого встановлено, що ОСОБА_6 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.с. 120-129);

- протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 26.09.2019 року з фото-таблицею до нього, в ході якого встановлено, що дана слідча дія проведена без участі перекладача (а.с. 144-150).

- протокол одночасного допиту потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 від 03.10.2019 року, в ході якого встановлено, що ОСОБА_6 під час штовхання обвинуваченої сам наштрикнув себе на ніж, який остання тримала в руці під час готування їжі (а.с. 155-185);

- протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_4 від 03.10.2019 року з фото-таблицею до нього, в ході якого встановлено, що обвинувачена спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 не навмисно (а.с. 159-164).

- висновок експерта № 95 від 23.09.2019 року з якого встановлено, що у ОСОБА_6 вказане тілесне ушкодження виникло від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж та є небезпечним для життя в момент виникнення і по цьому критерію кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та знаходиться у відповідності з п. 2.1.3 к) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.84-86).

- висновок експерта № 103 від 16.10.2019 року, яким встановлено, що тілесне ушкодження ОСОБА_6 могло виникнути за обставин вказаних потерпілим та обвинуваченою (а.с. 174-177);

- висновок судово-психіатричного експерта № 123 від 12.09.2019 року, яким встановлено, що обвинувачена є психічно здоровою та могла усвідомлювати свої дії (а.с. 111-114).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень випадки, коли винна особа не бажала або свідомо не припускала настання таких наслідків. Суб`єктивна сторона злочину є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння умисного тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст. ст. 121 і 122; вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Як вбачається з показів потерпілого та обвинуваченої, остання не наносила потерпілому удару ножем у живіт, а він сам притягнув її до себе, почав трусити, в ході чого поранив себе. Обвинувачена будь-якого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому не мала та не передбачала настання шкідливих насідків.

Також судом встановлено, що потерпілий-співмешканець обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 , по місцю їх спільного проживання в с. Вари Окремий Хутір, б.н., вчиняв насильні дії, а саме спричиняв обвинуваченій тілесні ушкодження: наносив удари палкою та ланцюгом, що підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , допитом потерпілого ОСОБА_6 , протоколом одночасного допиту потерпілого та обвинуваченої з якого встановлено, що потерпілий сам притягнув до себе обвинувачену та трусив останньою, яка тримала в той час у руці ніж та саме в такий спосіб було завдано потерпілому поранення у живіт, що підтвердила слідча дія в ході проведення слідчого експерименту з підозрюваною.

Крім того, згідно висновків судово-медичної експертизи №103, встановлено, що тілесне ушкодження могло виникнути за обставин вказаних вище.

Таким чином, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 , тримаючи ніж у руці не передбачала наслідків, що поранить ОСОБА_6 , хоча повинна була, однак не могла передбачити, тобто діяла не умисно та з необережності, а тому суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, тобто заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані що характеризують обвинувачену. Суд вважає, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялася, згідно ст. 89 КК України не судима (а.с. 53), посередньо характеризується по місцю проживання (а.с. 61), суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції статті за інкримінований їй злочин.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 03.09.2019 року про накладення арешту - скасувати.

Речові докази: металевий ланцюг з дверей, зразки речовини бурого кольору, штани-бріджі темного кольору та сорочку темного кольору, які зберігаються у кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1