Справа № 445/645/20
Провадження № 1-кп/445/98/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020 Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 22.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :
в провадження Золочівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 22.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою від 16.04.2020 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

В підготовче судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачена та її захисник.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування їй та захиснику вручено 15.04.2020 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам законодавства, провадження підсудне Золочівському районному суду Львівської області, підстав для його повернення не має, просить призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам закону, зокрема, обвинувальний акт складено не на відповідному офіційному бланку, такий не містить печатки прокуратури, в пред`явленому обвинуваченні не вказано час вчинення ймовірного правопорушення, місце вчинення та його спосіб. Відтак, обвинувачення є нечітким та незрозумілим.

Окрім цього, захисником подано скаргу на повідомлення про підозру від 11.03.2020 року у даному кримінальному провадженні. В обгрунтування скарги, захисник зазначає, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 з порушенням процесуального закону, за відсутності захисника, хоча ОСОБА_4 чітко вказувала в момент вручення повідомлення про підозру, що потребує послуг захисника. Сторона захисту не мала можливості оскаржити це повідомлення про підозру на стадії досудового розслідування, оскільки з моменту вручення такого та до моменту скерування обвинувального акту до суду минуло менше двох місяців, відтак, на погляд захисника ці дії слідчого можуть бути предметом розгляду на стадії підготовчого провадження в суді.

Прокурор щодо заявленого клопотання та скарги заперечив, вважає, що обвинувальний акт складений вірно, такий відповідає вимогам закону, а при врученні повідомлення про підозру, процесуальні права та гарантії ОСОБА_4 були дотримані.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника, додаткових пояснень не надавала.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши зміст обвинувального акту, суд зазначає наступне.

Процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування - є обвинувальний акт, яким має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином.

Відповідно до п.1 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 р.) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі « ОСОБА_8 та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів протиправної діяльності, зокрема за ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

За епізодом за ч. 1 ст. 358 КК України, в обвинувальному акті вказано, що протиправна дія начебто була вчинена ОСОБА_4 03.01. 2017 року, при цьому, точний час дня в обвинувальному акті не зазначено, щодо місця вчинення вказано, що ймовірне правопорушення вчинено у невстановленому місці.

За епізодами за ч. 4 ст. 358 КК України, в обвинувальному акті вказано, що протиправні дії начебто були вчинені ОСОБА_4 також в період декількох днів 2017 року, при цьому, дані дні чітко зазначені в обвинувальному акті, натомість точний час дня в обвинувальному акті не зазначено, щодо місця вчинення взагалі нічого не вказано. Зазначено лише, що документи, з начебто неправдивими відомостями, зумисно використано - подано до Золочівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, внаслідок чого цю неправдиву інформацію було внесено до відповідної автоматизованої іформаційно-аналітичної системи. Спосіб подання цих документів, в обвинувальному акті не зазначено (наручно, поштовим зв`язком, засобами електронного зв`язку, самостійним внесенням до відповідної бази даних, тощо). Місце розташування Золочівської районної державної лікарні ветеринарної медицини в обвинувальному акті теж не зазначено.

За епізодами за ч. 3 ст. 358 КК України, аналогічно, як і за ч. 1 ст. 358 КК України, в обвинувальному акті вказано, що протиправні дії начебто були вчинені ОСОБА_4 в період декількох днів 2017 року, при цьому, дані дні чітко в обвинувальному акті зазначені, точний час дня в обвинувальному акті не зазначено, щодо місця вчинення вказано у невстановленому місці.

Суд зазначає, що не зазначення в обвинувальному акті точного часу дня вчинення можливого правопорушення, не є обов`язковою умовою обвинувачення, у випадку його не встановлення, достатньо вказати, що точний час не встановлено. Час вчинення ймовірного правопорушення безперечно важливий, однак не вказання про це в обвинувальному не може слугувати самостійною підставою для повернення такого обвинувального акта прокурору.

Однак, місце вчинення ймовірного правопорушення, за яким обвинувачується особа, має важливе значення, як для формулювання суті самого обвинувачення, так і для визначення підсудності кримінального провадження.

Із змісту обвинувального акту та пред`явленого обвинувачення, визначити та перевірити підсудність провадження не видається можливим.

Так, відповідально до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Як вже було зазначено, в обвинувальному акті не вказано місця вчинення можливих кримінальних правопорушень, як і не зазначено щодо неможливості встановлення цього місця.

Окрім цього, не зазначено способу ймовірного вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України.

Варто звернути увагу, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення щодо підробки та використання завідомо підроблених документів, жодним чином не відображає критеріїв, за якими сторона обвинувачення стверджує та доводить, що ймовірно підроблені та використані документи мають статус саме офіційних документів, тобто підробка і використання яких і є кримінально караним діянням.

За пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_4 підробила інший офіційний документ, який видається та посвідчується установою, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, водночас, обвинувачення не містить жодної згадки, які саме права надає, чи від яких обов`язків звільняє ймовірно підроблений документ.

Сукупність вищевказаних обставин, свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а призначати такий обвинувальний акт до розгляду не видається можливим.

Щодо відсутності на обвинувальному акті печатки прокуратури та те, що такий виготовлений не на офіційному бланку, суд погоджується із доводами захисника, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні є офіційним документом та відповідно повинен мати усі необхідні для цього реквізити, в тому числі печатку і міститись на офіційному бланку відповідного органу.

Разом з тим, процесуальні норми закону чітко не передбачають саме цих елементів, як обов`язкових для обвинувальних актів, а їх відсутність не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Відсутність вказаних елементів може свідчити лише про неналежний нагляд за досудовим розслідування та не належне ставлення до офіційно висунутого особі звинувачення, чому суд не може надавати належну правову оцінку на стадії підготовчого засідання.

Щодо скарги на повідомлення про підозру, суд позбавлений можливості вирішити питання по її суті, оскільки на даний час не встановлено підсудність кримінального провадження, відтак, в силу п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, вказану скаргу слід повернути захиснику, роз`яснивши, що він не позбавлений можливості заявити таку повторно, після приведення обвинувального акту до вимог закону та належного визначення підсудності кримінального провадження.

Керуючись ст. 290, 303, 304, 314 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
обвинувальний акт від 15.04.2020 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 22.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України повернути прокурору Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .
Скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні повернути захиснику ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, впродовж семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1