Справа № 305/46/18
Провадження по справі № 1-кп/305/167/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Рахів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 24.11.2017 внесено до ЄРДР за №0001296 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 335 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що, він, будучи придатним, згідно висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , до несення військової служби в Збройних силах України на підставі Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 та розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 100 від 03.03.2017, отримавши 31.07.2017 повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 02.10.2017, при цьому будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст. 335 КК України та, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.09.2017, зарахованим до військової команди № НОМЕР_1 сухопутних військ, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те поважних причин, до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вищезазначений час для відправки до військової частини не прибув та, відповідно, до військової частини НОМЕР_2 не відправлявся. Даними своїми умисними діями ОСОБА_4 ухилився від призову на строкову військову службу.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України, тобто, ухилення від призову на строкову військову службу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті.

Зокрема пояснив, що, дійсно, влітку 2017 року, він отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на жовтень 2017 року. Враховуючи значний проміжок час. який передував дню, визначеному для явки у військовий комісаріат, та через його вкрай важке матеріально-побутове становище, він вирішив поїхати на заробітки у Чеську Республіку, де працював неофіційно. Він мав намір вчасно повернутися та прибути у визначений час до військкомату, однак, перебуваючи на заробітках, він впав з будівельних риштувань (лісів) і зламав ногу, у зв`язку з чим не зміг явитись до Рахівського РВК на вказану дату. Офіційного лікування там не прожотив, так як дозволу на працю не отримував. Коли його стан здоров`я покращився, він повернувся в Україну, де від сусіда дізнався про те, що його шукали працівники військкомату. Після цього він одразу, сам пішов у Рахівський військкомат. Доказів того, що він дійсно зламав ногу пред`явити не може, оскільки працював неофіційно. У вчиненому щиро розкаюється. Окрім цього, просив задовольнити подане його захисником клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив провести судовий розгляд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Окрім цього, заперечив щодо задоволення заявленого адвокатом ОСОБА_5 клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Свою позицію обґрунтував тим, що у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України для звільнення особи від кримінальної відповідальності має бути сукупність трьох ознак, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданих збитків. ОСОБА_6 не відшкодовував завдані збитки, оскільки таких не було завдано, отже відсутні три обов`язкові складові для звільнення особи за дійовим каяттям, тому й відсутні, на його думку, підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду справи на підставі ч. 3 ст. 349 КК України. Окрім цього, просив задовольнити подане ним клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки для цього є всі підстави.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено досудову доповідь, складену стосовно ОСОБА_6 , а також документи, які характеризують його особистість.

Так, з досудової доповіді, складеної провідним інспектором Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_7 , стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що згідно зібраної інформації на обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, а також середньої оцінки ризику ймовірного вчинення повторного правопорушення, його виправлення можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів у межах визначених законодавством.

Згідно характеристики, виданої Білинською сільською радою, ОСОБА_6 є мешканцем с.Білин, серед односельців характеризується з позитивної сторони, має хороші навички та здібності до праці, яку виконує. Має урівноважений характер, тактовний.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Білинською сільською радою, ОСОБА_6 проживає з батьком ОСОБА_8 , 1959 року народження, двома братами ОСОБА_8 , 1991 року народження, ОСОБА_9 , 1992 року народження та сестрою ОСОБА_9 , 1984 року народження.

Згідно вимоги ВОІ УМВС України ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно довідок Рахівської районної лікарні ОСОБА_6 на обліках при психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Вимогами ст. 85 КПК України регламентовано, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

При цьому, докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. (Рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йойкало проти України»).

Оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового слідства послідовні та узгоджуються із встановленими у ході досудового розслідування обставинами справи, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

З огляду на викладене, суд вважає, що вказані показання обвинуваченого ОСОБА_6 є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 (пункт 253), "Козинець проти України" від 06.12.2007 (пункт 54), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 (пункт 150), "Зякун проти України" від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо вирішення поданого адвокатом ОСОБА_5 клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям суд зазначає наступне.

Зі змісту пункту 1 частини 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюється виключно судом.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. В такому разі наявними повинні бути перші два елементи дійовогго каяття.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст. 72 КПК, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності. У вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю даного злочину. При цьому судом встановлено, що злочинними діями у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 збитків не заподіяно.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44, 45 КК України, ч. 2 ст. 376, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 369-372, 392, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Кримінальне провадження відомості про яке 24.11.2017 внесено до ЄРДР за №0001296 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України закрити на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 335 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 10 березня 2020 року об 11 годині 30 хвилин.

Головуюча суддя: ОСОБА_1