Номер провадження: 11-сс/813/617/20
Номер справи місцевого суду: 495/1669/20 1-кс/495/777/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ? ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000469 від 17.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 15.05.2020 року, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України,

встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 17.03.2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з мешканцями м. Білгород-Дністровський, Одеської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_11 , чим завдали матеріальної шкоди на загальну суму 30 000 гривень.

Далі, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинити матеріальний збиток ОСОБА_11 , на загальну суму 30 000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вбачає наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, підозрюваний скоїв кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, усвідомлював при цьому суворість покарання за вчинення такого злочину, має незняту та непогашену судимість за умисний та корисливий злочин, та скоїв аналогічний злочин. Вказує на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст. ст. 177, 178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що досліджені в судовому засіданні докази сторони захисту та обвинувачення, підтверджують наявність обґрунтованої підозри, а саме: покази потерпілої ОСОБА_11 ; покази свідка ОСОБА_12 ; огляд місця події, - майданчику, який знаходиться в м. Білгород-Дністровський біля будинку № 9 по вул. Сонячна м. Білгород-Дністровський Одеської області; огляд місця події, - квартири АДРЕСА_2 ; а також інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя врахував, особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, сімейний стан, офіційно не працевлаштований, має місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_13 є запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення - саме вказані ризики були доведені прокурором в судовому засіданні.

Апеляційний суд також враховує той факт, що прокурор не надав апеляційному суду доказів існування обставин, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, не забезпечує виконання ним обов`язків та більш того повідомив, що з дня обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим та прокурором не встановлено фактів порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків. Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необґрунтованими.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2020 року, про відмову у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4