Справа № 487/5989/17
Провадження № 1-кп/487/82/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перекладачів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), особу обвинувачених, які раніше не судимі ( ОСОБА_10 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного джерела доходу, відсутністю стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 є громадянами Грузії, ОСОБА_8 громадянкою України, але за місцем своєї реєстрації не проживала, відсутність соціальних зв`язків та факторів, які б стримували обвинувачених за місцем їх тимчасового проживання, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та можливості покинути території України, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки та кількість вчинених ними кримінальних правопорушень, а також із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, як джерела права щодо наявності публічного інтересу, який переважає презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи, у зв`язку з чим інші з альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 ОСОБА_14 проти задоволенні клопотання прокурора заперечувала, просила в його задоволенні відмовити.

Заявила клопотання про зміну обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведене конкретний виклад обставин, які б свідчили, що заявлені ризики не зменшилися та існують, прокурором не доведено, що обвинувачена не буде виконувати покладені на неї обов`язки. Крім того, обвинувачена була затримана в порядку ст. 208 КПК України незаконно, після затримання знаходилась без правової допомоги. По даній справі, на теперішній час, залучені усі письмові докази, а також допитані усі свідки та потерпілі, ніхто з них не впізнав ОСОБА_8 .. При цьому обвинувачена тривалий час перебуває під вартою, раніше не судима, до неї не пред`явлено цивільного позову, не є соціально небезпечною особою, має батьків, друзів, родичів, які з нею підтримують соціальні зв`язки, згідно довідки з пологового будинку були передчасні пологи та зроблена операція.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання прокурора, підтримала думку свого захисника.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_13 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на те, що клопотання прокурора ідентичні, ризики не мають підтвердження, тому вважав можливим змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника ОСОБА_13 , заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 - ОСОБА_11 заперечувала проти клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість, те що судовий розгляд майже завершився, досліджені усі письмові докази, допитані усі свідки та потерпілі, зі спливом часу ризики змінилися, тому немає законних підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою
В судовому засіданні ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав думку свого захисника.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 - ОСОБА_12 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки клопотання не обґрунтоване, безпідставне та носить формальний характер.
Заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з носінням електронного засобу контролю або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на вже 5,4 років перебуває під вартою, з урахуванням, що максимальний строк покарання за статтею КК, що йому інкримінується 6 років, усі свідки та потерпілі допитані, досліджені майже усі письмові докази, жодних матеріальних вимог з боку будь-яких осіб до обвинуваченого не пред`явлено. Існують свідки яким відомі обставини справи та яким відомо, що під час вчинення злочинів ОСОБА_10 перебував в іншому місці та не міг вчинити злочини. Ризики зазначені в клопотанні стороною обвинувачення не доведені жодними доказами, проте ОСОБА_10 не має на меті переховуватися від суду, вину свою не визнає, водночас має постійне місце проживання, одружений, має родину. Все вказані обставини є підставою для зміни запобіжного заходу.

В судовому засіданні ОСОБА_10 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_14 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду із клопотаннями про продовження у даному кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.
Так, судом враховується, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), раніше не судими, не мають постійного офіційного місця роботи і офіційного стабільного постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання на території України, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 є громадянами Грузії та не мають постійного місця реєстрації на території України, зокрема доказів місця реєстрації ОСОБА_10 в України. Що стосується обвинуваченої ОСОБА_8 , суд приймає до уваги той факт, що місцем її постійної реєстрації є м. Конотоп Сумської області, де вона не проживає та відсутності постійного зареєстрованого місця проживання в м. Миколаєві.
Крім того, ОСОБА_9 також підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, тобто є особою схильною до вчинення злочинів.
Крім того, суд приходить до висновку про доведеність прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених ними злочинів, а також вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочинну діяльність, при цьому судом враховується правова позиція Європейського Суд з прав людини у рішенні «В. проти Швейцарії», що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків із державою, у якій його переслідують, зокрема беручи до уваги особу обвинувачених, їхню стійку антисоціальну поведінки, кількості вчинених ними кримінальних правопорушень, відсутність офіційних джерел доходу, постійного місця реєстрації та проживання на території України.

З наведеного, суд приходить до висновку, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Крім того, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Посилання захисника на наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, батьків в м. Конотоп та перебування з ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі, не є підставою для зміни запобіжного заходу, та вказані обставини не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу, будь-яких інших доказів суду не надано.

Крім того, суду не надано будь-яких доказів, що за станом свого здоров`я ОСОБА_8 не може перебувати в умовах слідчого ізолятора.
Також, судом враховується посилання захисника ОСОБА_12 на наявність у ОСОБА_10 постійного місця проживання та родини, проте вказана обставина не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не спростовує наявність існуючих ризиків, будь-яких інших доказів суду не надано.
На підставі викладеного, клопотання захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_14 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який не підлягає задоволенню, оскільки інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, виходячи із обставин викладених вище.

Доводи захисників та обвинувачених про можливість застосування інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_14 про зміну обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу відмовити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 20.06.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_17 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 20.06.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 20.06.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченої ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 20.06.2020 року до 17-00 годин.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3