Справа № 727/950/20
Провадження № 1-кп/727/145/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю потерпілої ОСОБА_6

за участю представника потерпілої ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Сергії, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштованого в КП «Чернівціводоканал», з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так, 14.01.2020 року, біля 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходячись на першому поверсі, біля центрального входу, в приміщенні ПВНЗ «Буковинського університету», що розташований по вул.Дарвіна, 2-А, в м.Чернівці, в ході конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс останній один удар рукою в область живота з правого боку, чим спричинив відповідно до висновку експерта №54 екс від 15.01.2020 року, тілесне ушкодження у виді синця, що розташований по передньо-боковій поверхні живота справа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 14.01.2020 року, біля 14 год. 01 хв., після вчинення вищевказаних дій у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , та керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету особистого збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, відкрито, протиправно, ОСОБА_4 з підвіконня, розташованого на першому поверсі, біля центрального входу, в приміщенні ПВНЗ «Буковинського університету», відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», блакитного кольору, з ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3795 грн., який знаходився в чохлі блакитного кольору, вартістю 100 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером № НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, та направився до виходу з вищевказаного приміщення, однак коли потерпіла намагалась зупинити ОСОБА_4 , останній з метою уникнення затримання відштовхнув її, після чого покинув місце вчинення злочину, чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3920 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за ч.1 ст.186 КК України визнав частково, а за ч.1 ст.125 КК України не визнав. Вказав, що з потерпілою знайомий 6 років. Вони проживали разом з 2018 року по 2019 рік, приблизно півтора року в громадянському шлюбі. 14.01.2020 року, коли вони вже не проживали разом, він прийшов до неї привітати з Старим новим роком. При цьому, перебував напідпитку. Приніс потерпілій браслет з монастиря. Коли пішов від неї, то згодом повернувся, оскільки не міг знайти свій телефон, вони разом почали шукати його телефон в корпусі університету, однак так і не знайшли, після чого потерпіла сказала йому іти та викликала охорону. Коли охоронці кинули його в бік, то він ногою зачепив потерпілу, тобто наніс їй удар необережно. Як він узяв телефон потерпілої зі столу не пам`ятає, напевно подумав, що це його телефон. В подальшому поклав телефон в кишеню. Пізніше його вже чекали поліцейські. Не заперечує, що оскільки був напідпитку, то напевно тому потерпіла просила його піти. Всередині університету всього був десь 10 хвилин. Охоронці прийшли через три хвилини після її виклику та бачили як він забирав телефон. Також, не заперечував того, що сказав потерпілій, що коли вона поверне його телефон, тоді він поверне їй її телефон. Разом з тим, вказав суду, що боргових зобов`язань з потерпілою у них не було. Звернув увагу суду, що коли він брав телефон потерпілої зі столу, то ніхто йому нічого не заперечував. Свій телефон він наступного дня знайшов. Вказав, що перед потерпілою вибачився. В кінці судового слідства обвинувачений частково змінив свої покази та пояснив суду, що оскільки ОСОБА_8 не дозволяв потерпілій спілкуватись з іншими, він ще раніше дав потерпілій на декілька тижнів з 01.01.2020 року покористуватись телефоном марки «Нокіа». 09.01.2020 року потерпіла повідомила його, що в неї цей телефон пропав. Вказаний телефон він придбав на ринку; в поліцію з приводу його пропажі не звертався. Також, в судових дебатах обвинувачений попросив вибачення в потерпілої та вказав, що мобільний телефон спочатку брати не хотів, просто в подальшому так сталося, більше такого не повториться.

Незважаючи часткове визнання своєї вини обвинуваченим за ч.1 ст.186 КК України та невизнання вини за ч.1 ст.125 КК України, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та доведена повністю; зокрема, показами потерпілої, свідків по справі, а також рядом письмових доказів по справі.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 14.01.2020 року до неї на роботу прийшов ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Він приніс їй браслет з монастиря. Потім повернувся і попросив набрати його номер, оскільки не може знайти свій телефон, однак телефону не було. Вона дзвонила на той номер, але безуспішно. При цьому, обвинувачений не хотів іти від неї, а коли вона сказала про охорону, то вдарив її в живіт. Вона впала, також вдарилась ногою, після чого натиснула тривожну кнопку. В цей час її телефон був на підвіконнику на зарядці, після чого обвинувачений забрав його та хотів вийти. Однак, вона намагалась відібрати свій телефон, на що обвинувачений її відштовхнув, сказавши, що це був її телефон, а стане його, а коли вона поверне його телефон, то він віддасть її телефон. Охоронці прийшли коли обвинувачений уже пішов з місця події та при ній його ніхто не бив. Уточнила, що в момент, коли обвинувачений брав її телефон, то нічого не казав. При цьому, після додаткових показів обвинуваченого в кінці судового слідства, вказала суду, що обвинувачений дійсно раніше давав їй якийсь бувший у використанні телефон, щоб говорити особисто з ним, однак потім той десь пропав. Більше про той телефон обвинувачений ніколи не згадував і ніяких претензій не пред`являв. В день, коли відбувались ці події, вона телефонувала на звичайний постійний номер обвинуваченого, а не на той телефон, номер якого вона і не знала. В день конфлікту ніякої мови про той телефон не було. Крім цього, потерпіла підтримала в судовому засіданні заявлений нею цивільний позов, за виключенням матеріальної шкоди, оскільки після огляду в судовому засіданні речового доказу її мобільного телефону, яким раніше заволодів ОСОБА_9 , ніяких ушкоджень на ньому не виявила. Просила суд повернути їй цей телефон за належністю.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що 14.01.2020 року він перебував на роботі, працює енергетиком в Буковинському університеті по вул.Сімовича, а потерпіла в тому ж університеті по вул.Дарвіна в м.Чернівці. Приблизно о 14-й годині вона прибігла в шоковому стані до нього та сказала, що на неї напали, побили і забрали її телефон. Сказала, що нападник втік. Потім прийшли двоє охоронців. По дорозі до місця події він викликав поліцію. Викрадений телефон він придбав потерпілій на день народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначив, що літом 2019 року він мав словесні конфлікти з обвинуваченим, оскільки той приходив до потерпілої та набридав останній, також до цього пару разів вони спілкувались. Коли потерпіла прийшла до нього, то відразу втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то вони пішли до неї на роботу. На місці події перебувала служба охорони та приблизно за 15 хвилин приїхали поліцейські.
Свідок ОСОБА_10 суду вказав, що працює поліцейським та 14.01.2020 року він перебував на чергуванні. З пульта їм надійшло повідомлення про те, що спрацювала тривожна кнопка в Буковинському університеті, який перебуває в них під охороною. На місце події він приїхав з напарником ОСОБА_11 . До них підійшла потерпіла, яка сказала, що її побив колишній чоловік та забрав її мобільний телефон. Потім на місце події приїхала слідчо-оперативна група з кінологом.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює поліцейським. Коли він 2 місяці тому був на чергуванні, то в Буковинському університеті спрацювала тривожна кнопка. Вони прибули на місце та на місці події потерпіла сказала, що її колишній чоловік побив її і забрав мобільний телефон. Обвинуваченого на місці події не було. Потерпіла плакала, була стривоженою. Він зателефонував у свою чергову частину, доповів ситуацію та вони викликали слідчо-оперативну групу. Зазначив, що до їх функцій входить лише охорона об`єктів, на місці події все було розкидане та вони не чекали на СОГ, а приблизно через 10 хвилин поїхали з місця події.
Крім показів свідків та потерпілої, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні рядом письмових доказів кримінального провадження.

Зокрема:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2020 року від ОСОБА_6 , в якій остання повідомила про те, що 14.01.2020 року, близько 14 год. 40 хв. її колишній співмешканець ОСОБА_4 прийшовши на її робоче місце по АДРЕСА_2 , вчинив з нею конфлікт, в ході якого вдарив її та відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Samsung» вартістю 5000 грн.

Згідно висновку експерта №54 екс від 15.01.2020 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлено синець по передньо-боковій поверхні живота справа. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті не менш як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, по строку та обставинам може відповідати вказаному в фабулі постанови, а також показам, вказаним в протоколі допиту потерпілої від 14.01.2020 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з протоколу добровільної видачі та огляду від 14.01.2020 року, 14.01.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно видав слідчому мобільний телефон марки «Самсунг» блакитного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , що знаходиться в чохлі блакитного кольору.

З копії товарного чеку ТОВ «Мультимедіа» вбачається, що вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A10S» з чохлом та захисним склом становить 3795,00 грн.

Постановою слідчого від 14 січня 2020 року, згідно якої мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S» з чохлом та сім-карткою визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковані вірно, оскільки останній своїми умисними діями спричинив потерпілій умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст.186 КК України також кваліфіковані вірно, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину за ч.1 ст.186 КК України визнав частково, а за ч.1 ст.125 КК України не визнав, то суд вважає, що таким показам обвинуваченого слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як обраний останнім спосіб захисту, з метою пом`якшення відповідальності за скоєне, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними показами потерпілої, свідків та рядом досліджених судом доказів по справі.
Стосовно тверджень обвинуваченого про побиття його охоронцями, то будь-яких доказів з цього приводу обвинуваченим та його захисником суду представлено не було.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченим злочини відповідно до ст.12 КК України належать до категорії злочинів невеликої тяжкості та злочинів середньої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є особою раніше не судимою, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю роботи.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №18 від 27.01.2020 року ОСОБА_4 на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний ОСОБА_4 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак бідь-якого іншого тимчасового розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.186 КК України та ч.1 ст.125 КК України, а саме у вигляді виправних робіт.
Стосовно заявленого потерпілою цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього шкоди, спричиненої злочином, то заявлений цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає, оскільки мобільний телефон виданий обвинуваченим та підлягає поверненню потерпілій. Зі слів потерпілої в судовому засіданні, останній неушкоджений, а тому вона не наполягає на стягненні матеріальної шкоди.
Стосовно заявленого потерпілою розміру моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Так, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Верховним Судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 звернуто зокрема увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За наведених обставин суд вважає, що у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого потерпіла отримала стрес, перебуваючи при цьому на робочому місці; тривалий час була позбавлена можливості користуватись своїм мобільним телефоном, внаслідок спричинених обвинуваченим тілесних ушкоджень, отримала фізичний біль, а також був порушений звичайний порядок і спосіб життя потерпілої, вона отримала душевні страждання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу спричинених потерпілій страждань у зв`язку з вчиненим обвинуваченим кримінальних правопорушень стосовно потерпілої, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої злочином підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 5000 грн.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 6-ти місяців виправних робіт з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків заробітку в дохід держави;
за ч.1 ст.186 КК України у вигляді 1-го року виправних робіт з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків заробітку в дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 1-го року виправних робіт з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків заробітку в дохід держави.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», блакитного кольору з чохлом блакитного кольору та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» з номером № НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого від 14.01.2020 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню повернути ОСОБА_6 за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1