Справа № 203/4649/17
У Х В А Л А
іменем України

25 червня 2020 року Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

при секретареві - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003696 від 21.11.2016 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.4 ст.358, ч. 4 ст. 190 КК України, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилався на те, що на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих, свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання та просили суд змінити на більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Потерпілий та його представник просили вирішити питання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , при цьому виходить із наступних причин.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих, свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються.

Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.

Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжити на строк 60 днів, тобто до 23 серпня 2020 року включно.

На ухвалу протягом 7 днів з дня її винесення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3