г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3986/18
Номер провадження 1-кп/213/44/20
В И Р О К
Іменем України

02 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

із участю в судовому розгляді:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000999 від 15 вересня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, раніше судимий: 1) 20 лютого 2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 246 КК України до 01 місяця арешту, 2) 31 жовтня 2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309 КК України до 02 років позбавлення волі, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_11 08.11.2018, приблизно о 23.30 год., знаходився між третім та четвертим поверхами другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де побачив залишений ОСОБА_12 велосипед «Україна». В цей час у ОСОБА_11 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу викрав, зазначений велосипед, що належить ОСОБА_12 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №3133/18 від 19.11.2018 року складає 1358,40 гривень. Звернувши зазначене майно на свою користь всупереч інтересам власника, ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник, спричинивши таким чином потерпілому матеріальний збиток на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_11 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав повністю та показав, що в період з жовтня по листопад 2018 року працівниками поліції йому було запропоновано взяти участь у слідчих діях та визнати вину у крадіжці велосипеду, натомість обіцяли грошові кошти в сумі 200 грн на спиртні напої, зазначивши, що покарання за даний злочин буде поглинено покаранням, призначеним йому за ч. 2 ст. 309 КК України. ОСОБА_11 на отримані від працівників поліції грошові кошти в розмірі 200 грн вжив спирті напої, в подальшому з працівниками поліції прослідував на місце скоєння злочину, де було проведено слідчі дії, ним було підписано протоколи. Зазначив, що не знає як потрапити до під`їзду будинку.
Незважаючи на повне не визнання своєї вини у інкримінованому злочині, винність обвинуваченого ОСОБА_11 в кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню наступними доказами:
- показами потерпілого ОСОБА_12 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що восени 2018 року, більш точно не пам`ятає, залишив велосипед «Україна» між третім та четвертим поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , який вночі викрали. Вранці наступного дня звернувся до поліції з заявою про викрадення велосипеду. Вказав, що був присутнім під час огляду, де обвинувачений добровільно розповідав про обставини скоєння злочину, фізичного та психологічного тиску не здійснювалось. Викрадений велосипед йому повернули через два-три тижні. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.11.2018, відповідно до якої в період часу з 22:00 години 07.11.2018 до 09:00 години 09.11.2018 невідома особа, знаходячись на четвертому поверху другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу викрала велосипед «Україна» синього кольору, який належав ОСОБА_12 , чим заподіяла потерпілому матеріальний збиток;

- протоколом огляду місця події від 09.11.2018 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто другий під`їзд будинку АДРЕСА_2 та ділянку місцевості перед входом до нього;
- заявою ОСОБА_11 від 10.11.2018 про добровільну видачу працівникам поліції для огляду та подальшого вилучення велосипеду «Україна»;
- протоколом огляду речі від 10.11.2018 та фототаблицею до нього, відповідно до якого предметом огляду був велосипед «Україна» чорного кольору, добровільно виданий ОСОБА_11 ;
- висновком експерта №3133/18 від 19.11.2018, відповідно до якого ринкова вартість велосипеду «Україна» синього кольору, придбаного у 2000 році, станом на 08.11.2018 становила 1358,40 грн за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характеристики;
- протоколом пред`явлення речей до впізнання від 21.11.2018 та фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_12 за зовнішнім виглядом серед пред`явлених йому для впізнання велосипедів «Україна» впізнав належний йому велосипед за №3;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.11.2018, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в ході якого ОСОБА_11 пояснив, що 08.11.2018 року, приблизно о 23:30 годині, він знаходячись між третім та четвертим поверхами другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 викрав велосипед «Україна». На місці скоєння злочину у другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 в присутності учасників слідчої дії показав місце, де 08.11.2018 приблизно о 23:30 знаходився велосипед «Україна», який він викрав. Потерпілий ОСОБА_12 підтвердив, що саме з цього місця, на яке вказав ОСОБА_11 , в період часу з 22:00 години 08.11.2018 по 09:00 годин 09.11.2018 було викрадено його велосипед «Україна» синього кольору.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не скоював крадіжки майна потерпілого з другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вину у скоєнні крадіжки визнавав під час досудового розслідування за винагороду від працівників поліції, суд вважає неспроможними і не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та дані обвинуваченим з метою уникнути відповідальності за скоєння злочину.
Надаючи оцінку заявам обвинуваченого ОСОБА_11 щодо застосування до нього недопустимих методів досудового розслідування працівниками поліції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, суд вважає, що будь-які факти щодо незаконних методів слідства у відношенні ОСОБА_11 свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду не знайшли, зважаючи на наступне.
Виходячи з положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває скаргу на застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст.1 Конвенції, слід провести офіційне розслідування.
Перевіряючи покази обвинуваченого ОСОБА_11 в частині незаконних методів слідства у відношенні нього, суд своєю ухвалою від 24.09.2019 доручив Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Полтава, провести перевірку фактів щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 недозволених методів слідства з боку працівників Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР.
Як слідує з постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, від 24.02.2020, кримінальне провадження №0000946 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення у діях службових осіб правоохоронних органів.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному кримінальному проваджені суд забезпечив проведення повної та відповідної перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_11 в установлений законом спосіб шляхом здійснення офіційного розслідування компетентними органами у відповідності з вимогами КПК України.
Таке розслідування у поєднані з дослідженими безпосередньо судом доказами у справі є ретельним та відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладених в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).
На підставі викладеного суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_11 щодо неправомірних дій з боку працівників поліції по відношенню до нього свого об`єктивного підтвердження не знайшли.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_11 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, посилаючись на те, що 21.02.2018 обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000036 за ч.1 ст.185 КК України направлено до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року № 7 зазначено, що за змістом статті 32 КК (2341-14) повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК ( 2341-14 ); 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК (2341-14) і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

Разом із тим, вищевикладене застосовуються тоді, коли декілька епізодів злочинних діянь, у вчиненні яких обвинувачується особа, перебувають у провадженні одного суду та розглядаються одночасно.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Положеннями ст. 62 Конституції гарантується, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Стороною обвинувачення не було надано та не досліджувався судом вирок суду, яким би ОСОБА_11 було визнано винуватим та засуджено за вчинення корисливих злочинів в період часу до 08.11.2018.
За встановлених обставин, враховуючи відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_11 за вчинення крадіжки, яка інкримінуються останньому в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000036, дії обвинуваченого у даному кримінальному провадженні суд вважає за необхідне перекваліфікувати з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за вчинення якого він підлягає покаранню.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності та взаємозв`язку є достовірними, допустимими і достатніми, судом достатньо досліджені всі обставини кримінального правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винуватого, який зі слів має професійно-технічну освіту, не працює, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого місця проживання не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, скоїв новий злочин.

Обставин, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

В якості обтяжуючої покарання обставини згідно положень ст. 67 КК України суд враховує рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, обставин справи, тяжкості скоєного, особи обвинуваченого, суд вважає, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_11 вчинив даний злочин після постановлення вироку Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2018.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК Україна, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Тому, необхідно ОСОБА_11 призначити покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таке покарання на думку суду є справедливим та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, суд не бачить.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирати.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 368 -371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_11 згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного за попереднім вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року та остаточно призначити покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

Речовий доказ у виді велосипеду «Україна», що зберігається відповідно до розписки у потерпілого ОСОБА_12 , залишити останньому за належністю.

Строк покарання ОСОБА_11 обраховувати з 05 лютого 2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в строк 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1