Справа № 488/1211/20
Провадження № 1-кп/488/408/20 р.

У Х В А Л А
03.06.2020 року Корабельний районний суд м.Миколаєва
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 , посилаючись на те, що накладений на підставі ухвали слідчого судді арешт на автомобілі «УАЗ 3741», «ГАЗ-66» та свідоцтва про реєстрацію цих транспортних засобів, підлягає скасуванню, бо на данний час в його подальшому застосування відпала потреба - по справі проведено всі необхідні слідчі дії, відсутні нові докази, які б свідчили про необхідність продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також докази, що зазначене майно може бути приховано чи пошкоджено, а звернення стягнення на транспортні засоби неможливе, бо обвинувачені не є власниками транспортних засобів, звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з названого майна.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволенні клопотання. В обгрунтування чого послався на те, що транспортні засоби є речовими доказами по справі, арешт на них накладено слідчим суддею у відповідності до вимог КПК України, з метою збереження речових доказів, окрім того, при накладенні арешту на майно судом було встановлено, що автомобіль «УАЗ 3741» використовується для злочинного промислу.
Сторона захисту клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного:
ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16.03.2020 року накладено арешт на вилучені 06 березня 2020 року в ході огляду місця події на залізнично-дорожній колії станції «Прибузька», біля заводу «Янтар» за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 320: автомобіль марки «УАЗ 3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться: металевий бак з рідиною світло-жовтого кольору в ньому, мотопомпа із шлангом чорного кольору та лічильником на ньому та ключ від автомобілю; автомобіль марки «ГАЗ-66», державний номерний знак НОМЕР_2 , в кузові якого знаходиться: металевий бак з рідиною світло-жовтого кольору в ньому, мотопомпа із шлангом чорного кольору та лічильником на ньому та ключ від автомобілю; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «УАЗ 3741», державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «ГАЗ-66», державний номерний знак НОМЕР_2 . Автомобілі вирішено зберігати на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м.Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5. Свідоцтва про реєстрацію зберігати в камері схову речових доказів Корабельного ВП ГУНП у Миколаївській області.
Відповідно до мотивувальної частини названої ухвали слідчого судді, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, слідчий суддя вважав за необхідне акцентувати увагу на тому, що автомобіль марки «УАЗ 3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , 15 січня 2020 року вже став причетним до аналогічного правопорушення, що свідчить про те, що даний транспортний засіб використовується для злочинного промислу.
Як встановлено у судовому засіданні з повідомлення прокурора, рідина світло-жовтого кольору, яка перебувала в металевих баках зазначеного автомобілю, на даний час повернута представнику потерпілого.
Відповідно до представлених стороною захисту копій довіреностей встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є володільцями, а не власниками зазначених транспортних засобів.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2, 11 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З копії ухвали Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16.03.2020 року, якою накладений арешт на вказані транспортні засоби вбачається, що під час розгляду питання про арешт майна не були присутні власник чи володілець майна.
Відносно арештованого майна на даний час проведено всі необхідні слідчі дії.
В ході розгляду заявленого клопотання жодних обґрунтувань та доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на вказане вище майно, сторона обвинувачення суду не надала.
Відсутні також і будь-які докази на підтвердження того, що спірне майно може буде приховано, пошкоджено, перетворено, знищено або ж відчужено - що суперечить завданням арешту майна, у відповідності до вимог КПК України.
Крім того, судом враховано, що власниками зазначених транспортних засобів є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а не обвинувачені за даним кримінальним провадженням, які є матеріально відповідальними особами перед потерпілим.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на даний час у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони користування зазначеним майном, потреба відпала, тому арешт майна на тимчасово вилучене майно має бути скасовано.
Щодо посилань слідчого судді в ухвалі на ту обставину, що автомобіль марки «УАЗ 3741» вже став причетним до аналогічного правопорушення, що свідчить про те, що даний транспортний засіб використовується для злочинного промислу, - це є лише припущенням та дана обставина не є правовою підставою для арешту майна, тому в цій частині арешт слідчим суддею накладено необгрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 110,170-174 КПК України,-
Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.
Скасувати арешт на тимчасово вилучене 06 березня 2020 року в ході проведення огляду місця події на залізнично-дорожній колії станції «Прибузька», біля заводу «Янтар» за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 320, майно, а саме:
- автомобіль марки «УАЗ 3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться: металевий бак, мотопомпа із шлангом чорного кольору та лічильником на ньому та ключ від автомобілю;
- автомобіль марки «ГАЗ-66», державний номерний знак НОМЕР_2 , в кузові якого знаходиться: металевий бак, мотопомпа із шлангом чорного кольору та лічильником на ньому та ключ від автомобілю;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «УАЗ 3741», державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «ГАЗ-66», державний номерний знак НОМЕР_2 . - в частині заборони користування данними транспортними засобами, повернувши зазначене майно на відповідальне зберігання їх користувачу ОСОБА_4 ; в решті частині ухвали - щодо права на відчуження та розпорядження зазначеним майном - захід забезпечення кримінального провадження залишити в силі.
Ухвалу направити для виконання начальнику Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1