Справа № 372/2922/19
Провадження № 1-кс-554/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника володільця майна ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_6 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання передати майно на відповідальне зберігання,

В С Т А Н О В И В:

Представник володільця майна ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 30.04.2020 року про відмову в задоволенні клопотання, також просив постановити ухвалу про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна, посилаючись на те, що в провадженні СВ Обухівського СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000803 від 11.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В рамках досудового розслідування ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2019 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить заявнику на підставі довіреності, яка була видана Литовською фірмою UAB «MOLDAS» 07.06.2017 року. Вважає перебування транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області не забезпечує збереження речових доказів та слідів, а навпаки умови перебування на майданчику та погодні умови сприяють знищенню слідів та цілісності майна, тому він просить передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання.

В судовому засіданні представник володільця майна ОСОБА_7 вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в скарзі, зокрема просив передати вилучений працівниками поліції автомобіль йому на відповідальне зберігання.

Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 проти вимог скарги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в її задоволенні, оскільки необхідність у існуванні арешту на даний час не відпала, досудове розслідування не завершено.

Просив відмовити в задоволенні клопотання про передачу майна на відповідальне зберігання власнику, посилаючись на те, що на даний час досудове розслідування триває, вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і потреба в зберіганні майна на штраф-майданчику Обухівського ВП ГУ НП в Київській області не відпала.

Вислухавши прокурора, слідчого, представника володільця майна ОСОБА_7 дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтовуючи клопотання ОСОБА_6 посилається на те, що він є власником майна, а саме транспортного засобу марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в рамках досудового розслідування на який ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2019 року було накладено арешт та оскільки з моменту його накладення пройшло більше 8 місяців, за цей період часу у працівників поліції була можливість вчинити всі необхідні слідчі дії, також даний автомобіль вже був оглянутий працівники поліції 10.08.2019 року під час проведення огляду місця події, та оскільки таким чином його права, як володільця майна обмежуються, він просить передати йому на від повільне зберігання арештоване майно.

З наданих слідчому судді матеріалів, пояснень учасників процесу вбачається, що:

В провадженні СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000803 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

10.08.2019 року було оглянуто і вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.

На підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2019 року в рамках розслідування кримінального провадження № 0000803 від 11.08.2019 року на вказаний транспортний засіб «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , було накладено арешт.

14.05.2020 року представник володільця майна ОСОБА_7 звернувся до суду з скаргою про передачу на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 2 п. п. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченнязбереження речових доказів.

Відповідно до п. 3 ст. 170 КПК Україниарешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поданими слідчому судді доказами підтверджується, що вказаний автомобіль марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 було оглянуто та вилучено, а в подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області в межах кримінального провадження № 0000803.

В подальшому слідчий, який здійснює досудове розслідування звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, на майно, яке було вилучено, зокрема на автомобіль марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Враховуючи викладене, вважаю, що підстав для задоволення клопотання про не має.

З наданих слідчому судді доказів вбачається, що станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженню триває.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України,слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вважаю доводи клопотання необґрунтованими, оскільки арешт накладено в межах розслідування кримінального правопорушення, вилучений автомобіль марки «Volkswagen Golf» з номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в рамках кримінального провадженні визнано речовим доказом.

В межах цього судового розгляду не доводились обставини, які б вказували на те, що в подальшому застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.

Таким чином, на час вирішення клопотання досудове розслідування, в межах якого було проведено огляд вказаного автомобіля та в подальшому на цей автомобіль було накладено арешт, потреба у скасуванні такого виду забезпечення кримінального провадження не відпала.

Крім того, під час розгляду справи не було доведено належними і допустимим докази належності даного майна саме ініціатору звернення - ОСОБА_6 . При цьому наведені під час розгляду справи відповідні аргументи є сумнівними, доказово не підтвердженими, тому не можуть покладатись в основу судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 ст. 303 КПК України, визначено вичерпний перелік рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які під час досудового провадження можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Серед цього переліку відсутнє: визнання протиправною та скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання.

Таким чином, вказана у клопотанні перша вимога не входить до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, який передбачений ч.1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Враховуючи викладене, у судовому засіданні не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для задоволення вимог скарги, доводи скарги не були підтверджені належними і допустимими доказами, тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 100, 131, 167, 170, 173, 174, 303, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання передати майно на відповідальне зберігання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1