Справа № 456/653/18
Провадження № 1-кс/456/4/2020
УХВАЛА

слідчого судді

18 березня 2020 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, в порядку ст.303 КПК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про недопустиму дію прокурора за заявою про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яка полягала у відмові прийняти заяву у судовому засіданні 12 лютого 2018 року прокурором ОСОБА_4 . Вказана заява подавалася у зв`язку з неправомірними діями працівників поліції, однак прокурор відмовилася її прийняти. Просить суд визнати факт порушення прокурором обов`язку по КПК України, зобов`язати прокурора прийняти неприйняту заяву, як подану на момент відмови у її прийнятті за датою не прийняття заяви.

В судове засідання ОСОБА_3 в черговий раз не з?явився, хоча про час та розгляд справи був належним чином повідомлений, про що свідчить подана ним заява про відкладення розгляду справи у зв?язку з неотриманням ним відповіді від керівника апарату суду щодо його звернення від 10.03.2020р. з приводу дій секретаря судових засідань ОСОБА_2 , а відтак просить відкласти розгляд заяви відкласти.

Прокурор ОСОБА_4 подала клопотання про розгляд заяви ОСОБА_3 без її участі.

Приймаючи рішення про розгляд заяви ОСОБА_3 від 22.02.2018р. у відсутності заявника, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 5 ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить його письмова заява від 18.03.2020р., яку він особисто подав до канцелярії суду в день проведення судового засідання. Суд визнає неповажними причини, які заявник наводить як підставу для відкладення судового засідання та звертає увагу, що окрім доводів, викладених у заяві, такі не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Посилання ОСОБА_3 як на підставу відкладення даного судового засідання у зв?язку з неотримання ним відповіді від керівника апарату суду щодо його звернення від 10.03.2020р. з приводу дій секретаря судових засідань ОСОБА_2 є безпідставне та необґрунтоване і таке, що не має жодного відношення до справи.

Ухвалою судді від 19.11.2018р. заявнику відмовлено в задоволенні його заяви про відвід секретаря судових засідань ОСОБА_2 ..

Окрім цього, суд також звертає увагу, що заявник ОСОБА_3 ознайомлений з матеріалами справи, про що свідчать його розписка які містяться у справі на а.с.199, 302, 316. Слід вказати, що жодних заяв чи клопотань про долучення доказів на адресу суду, після ознайомлення останнього з матеріалами справи, не надходило.

Суд, розцінює вказану заяву ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи як зловживання правом та використанням прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, вважає, що заявник недобросовісно користується належними йому процесуальними правами, звертає увагу, що такі дії під час розгляду заяви носили системний характер, а відтак, доводи, викладені у заяві про відкладення розгляду справи від 18.03.2020р. суд визнає безпідставними, та вважає, що заява про відкладення розгляду справи, призначена на 16.30 год. 18.03.2020р. задоволенню не підлягає, і заяву ОСОБА_3 від 22.02.2018р. слід розглянути у відсутності заявника.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а також участь у його розгляді («Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_3 від 22.02.2018р. без участі заявника, оскільки без підставне умисне затягування справи нівелює завдання КПК України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов?язків.

Слідчий суддя, з врахуванням вимог ч.3 ст.306 КПК України приймає рішення про розгляд заяви ОСОБА_3 без участі прокурора оскільки, неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по скарзі 26.09.2018 року та розглядаючи скаргу згідно предмету вимог скаржника, слідчим суддею враховано мотиви Апеляційного суду Львівської області, викладені в ухвалі суду від 12 квітня 2018 року, згідно яких скарга ОСОБА_3 направлена Стрийському міськрайонному суду Львівської області для нового розгляду. Окрім цього, згідно ухвали колегії суддів, судом на підставі пояснень ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції встановлено, що останній оскаржує бездіяльність прокурора, яка полягає в неприйнятті заяви про злочин, який на його думку скоєно проти нього працівниками правоохоронного органу і у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2018 року роз`яснено ОСОБА_3 , що провадження у справі №456/653/18, провадження №1-кс/456/403/2018 відкрито за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у відмові прийняти заяву про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та бездіяльність прокурора про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, а також рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, рішення прокурора про закриття кримінального провадження, рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим, рішення, чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, негласних слідчих дій, рішення слідчого прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього кодексу.

Згідно з ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий і прокурор повинні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 КПК).

Слідчий суддя вважає, що вимога скаржника про визнання бездіяльності прокурора, яка полягала у неприйнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки не належить до виключного переліку рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені, в порядку ст.303 КПК України. До вказаних висновків слідчий суддя прийшов, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк та бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 12 лютого 2018 року в судовому засіданні у слідчого судді ОСОБА_5 під час розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Стрийської місцевої прокуратури подавав прокурору ОСОБА_4 заяву про вчинення кримінального правопорушення працівниками Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, однак остання у прийнятті такої заяви відмовила.

Слідчий суддя вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні підстави для прийняття заяви прокурором в судовому засіданні, оскільки наведене не відповідає вимогам Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України №357 від 20.12.2017 р., яка діяла на момент подання заяви ОСОБА_3 ..

Окрім цього, слід вказати, що визнання бездіяльності прокурора, яка полягала у неприйнятті ним заяви не охоплюється змістом п.1 ч.1 ст.303 КПК України, та не належить до компетенції слідчого судді.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

На підставі наведеного, вимога скаржника на бездіяльність прокурора, яка полягає у відмові прийняти заяву про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення задоволенню не підлягає.

Окрім цього, не підлягає до задоволення вимога скаржника на бездіяльність прокурора про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зважаючи на наступне.

У відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова слідчого або прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.

Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України за №139 від 06.04.2016р. визначені строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п.3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.

За змістом п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що до Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області та до Стрийської місцевої прокуратури Львівської області з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо працівників поліції, за його заявою від 12.02.2018 р., скаржник ОСОБА_3 не звертався і таких доказів, як протягом перебування справи в провадженні суду так і на час розгляду справи останнім не надано.

У зв`язку з наведеним, враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.303 КПК України, згідно якої на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність скарги ОСОБА_3 , оскільки з жодними заявами чи повідомленнями до органу поліції чи прокуратури скаржник не звертався, а відтак, відсутні підстави вважати, що в даному випадку має місце бездіяльність зі сторони суб`єкта оскарження. Подання заяви скаржником в судовому засіданні процесуальному прокурору ОСОБА_4 судом визнано безпідставним та необгрунтованим, жодної норми кримінально-процесуального закону, яка б надавала таке право скаржнику, останнім не вказано.

У зв`язку з наведеним, суд вважає скаргу ОСОБА_3 безпідставною і відмовляє в її задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 21, 22,303-304,307, 309,ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 від 22.02.2018р. на бездіяльність прокурора, в порядку ст.303 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1