Справа № 178/55/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року слідча суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, -

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області до суду внесено клопотання, узгоджене з прокурором у кримінальному провадженні за №0000036, порушеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Постановою слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ГУ НП в Дніпропетровській області від 19 січня 2020 року автомобіль ВАЗ 2103, 1979 року випуску, причіп марки «Скіф», 1987 року випуску, дві бензопили та розпиляні стовбури дерев, загальною вагою 350 кг визнано речовими доказами в кримінальному провадженіі та передано до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

З метою збереження речового доказу та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідча суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У відповідності до п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, при цьому, згідно вимог ч.3ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1, 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 170 КПК України вказано, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як убачається з матеріалів клопотання, автомобіль ВАЗ 2103, 1979 року випуску, причіп марки «Скіф», 1987 року випуску, дві бензопили та розпиляні стовбури дерев, загальною вагою 350 кг, які вилучено з місця огляду події, передано до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області та у відповідності до постанови від 19 січня 2020 року визнано речовим доказом.

Ураховуючи вищевикладене, те, що речовий доказ знаходиться в органах досудового розслідування, а відтак можливість щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна у відповідності до ст.170 КПК України відсутня, слідча суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000036 від 20 січня 2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1