Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7799/20
Провадження №1-кп/523/1102/20
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28.05.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000168 від 17 лютого 2020 року із звинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 15 травня 2020 року за вчинення в період з 11 квітня до 21 квітня 2019 року злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, звільненого від його відбування, на підставі ст.ст.75,76 цього ж кодексу, з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014 на території України з 18 березня 2014 року почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

28 серпня 2017 року ОСОБА_4 укладено контракт з начальником Відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» (далі ВВП) для проходження військової служби у Збройних Силах України, та того ж дня, відповідно до наказу зазначеної службової особи від 28 серпня 2017 року №161 матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу ВВП, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 52 навчального курсу.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення до військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Всупереч вищезазначених вимог ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи відрядженим наказом начальника ВВП від 24 лютого 2019 року №38 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба для проведення Чемпіонату Збройних Сил України серед вищих військових навчальних закладів з футзалу на 7 (сім) діб, з 24 лютого 2019 року до 02 березня 2019 року, в останній із зазначених днів без поважних причин не з`явився на службу до розташування ВВП за адресою: м. Одеса, вул. Маловського,10, та ухилявся від її проходження до 17 лютого 2020 року, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що будучи курсантом другого курсу відділення військової підготовки морської академії, він вибув у відрядження до м. Харкова, із строком прибуття із нього в м. Одесу 02 березня минулого року, проте, не бажаючи продовжувати навчання, поїхав до місця свого колишнього проживання, згодом неофіційно працевлаштувався в м. Харкові. Намірів остаточно ухилитися від служби не мав, у зв`язку із чим добровільно прибув до військової прокуратури. Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

При цьому суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, курсантом другого курсу ВВП, у військовому званні «матрос», під час дії особливого періоду, встановленого Указом виконувача обов`язків Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014, в порушення вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 02 березня 2019 року без поважних причин не з`явився на службу до розташування ВВП (м. Одеса, вул. Маловського,10) та ухилявся від її проходження, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 17 лютого 2020 року.

Суд кваліфікує вчинені ОСОБА_4 дії за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.

Суд також враховує дані про ОСОБА_4 як про особу, яка на час залишення місця служби не мала непогашеної та незнятої судимості, позитивно характеризується за місцем реєстрації, а також неофіційне працює в сфері суспільного харчування.

На підставі викладеного, наявності вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, а також позиції прокурора, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього слід застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком, більш суворим, що призначено даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з останнім органом.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1