Справа № 456/4825/19
Провадження № 1-кп/456/192/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на «Д» обліку лікаря-нарколога, раніше судимий, а саме вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.05.2017 за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді 1 року і 3 місяців позбавлення волі, 31.10.2018 звільнений з місць позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 22.11.2019, близько 11:30 год. перебував в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться в АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_7 , де побачив стелажі з електроприладами та в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки. В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, підійшов до стелажу з електроприладами та переконавшись, що його дій ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав ручний блендер «Stensons», вартістю 325, 00 грн. без ПДВ, який сховав під верхній одяг, у якому був одягнений. Після чого, ОСОБА_4 , не розплатившись за товар, вийшов із вказаного магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 завдав ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 325, 00 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочину, вказав, що дійсно 22.11.2019 близько 11:30 год. викрав з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ручний блендер «Stensons», в подальшому продав невідомій особі за 150,00 грн..

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак 14.01.2020 представник потерпілого ОСОБА_8 подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їхньої участі та зазначила, що претензій матеріального характеру у них немає, у вирішенні питання про призначення міри покарання обвинуваченому, поклались на розсуд суду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним:
факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди та відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані та приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, та враховуючи можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Речові докази: диск CD-R 52х із записом з камери відеоспостереження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1