Справа № 947/6365/20
Провадження № 1-кс/947/3060/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004721 від 30.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 29.08.2019 до ЧЧ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , котрий просить прийняти заходи щодо невстановленої особи, які своїми шахрайськими діями, шляхом обману, намагається заволодіти майном.

В ході проведення досудового розслідування та з допиту свідка ОСОБА_5 встановлено, що в 2010 році він познайомився з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2015 або в 2016 році ОСОБА_6 запропонував йому проживати в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого він погодився проживати в даній квартирі, де також проживала мати ОСОБА_6 ОСОБА_7 . ОСОБА_6 ніде не працював, мав інвалідність 3 групи, пересувався за допомогою тростини. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_6 став сильно зловживати спиртними напоями. Після похорону до ОСОБА_6 стали приходити особи циганської національності, які відвезли його до нотаріуса, щоб той написав заяву про вступ у спадок і продав їм квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього до ОСОБА_6 стала приходити жінка, яка представилася « ОСОБА_8 ». 14.08.2019 ОСОБА_6 не повернувся за місцем проживання і він звернувся із заявою в поліцію. 22.08.2019 йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_6 і сказав, щоб він під`їхав до будинку АДРЕСА_2 , по голосу він відчув, що ОСОБА_9 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Коли він під`їхав, то побачив, що ОСОБА_6 сидить на лавці біля будинку і з ним сидить « ОСОБА_8 » і незнайома жінка. ОСОБА_6 був в стані сильного алкогольного сп`яніння і не міг розмовляти. Після цього, ОСОБА_6 за місцем проживання не з`являвся і коли він в черговий раз прийшов додому, то замки у вхідні двері квартири були поміняні. 19.12.2019 у вечірній час близько 22.00 години він йшов додому і побачив, що біля магазину «АТБ» по вул. Ак. Корольова в м.Одесі на лавці сидить ОСОБА_6 . ОСОБА_6 розповідав, що його відвезли кудись і постійно поїли спиртними напоями, свою квартиру він нікому не продавав, ніякі грошові кошти за продаж квартири ні від кого не отримував.

З допиту потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що до 2019 року він був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 і проживав разом з мамою - ОСОБА_10 , 1938 року народження. В даний час є пенсіонером і з 2009 року є 3 група інвалідності. В даний час він без певного місця проживання, проживає на вулиці. З 2016 року спільно з ними проживав ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_10 . Після смерті матері - ОСОБА_10 він став сильно зловживати спиртними напоями. Після чого до нього за місцем проживання стали приходити особи циганської національності, які вмовляли його продати квартиру. З чоловіком циганської національності на ім`я « ОСОБА_11 » у червні місяці 2019 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння їздив до якогось нотаріуса і підписав там якісь документи. Після чого до нього стала приходити жінка на ім`я « ОСОБА_8 », яка приносила спиртні напої і в серпні місяці 2019 року скориставшись тим, що він був в стані алкогольного сп`яніння і відвезла його жити в м.Білгород-Дністровський Одеської області, де щодня йому приносила спиртні напої. Протягом серпня і вересня місяця 2019 жінка на ім`я « ОСОБА_8 » кілька разів возила його на автомобілі в м.Одеса для оформлення паспорта на його ім`я і підписання документів у нотаріуса, а саме договору про продажу квартири. Як пояснює ОСОБА_6 що грошові кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , він ні від кого не отримував.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 20.09.2019 приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_12 посвідчила договір дарування даної квартири та зареєструвала в реєстрі за № 306. Також, 26.11.2019 приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_12 видала свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвала в реєстрі за № 382. 28.11.2019 приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_12 посвідчила договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та зареєструвала в реєстрі за № 385.

В ході досудового розслідування були встановлені ризики подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна та метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначені об`єкти до законного власника, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, разом з цим від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна, без виклику власника квартири, з метою забезпечення арешту майна, а також виключення можливості відчуження майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Cлідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єкта нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що воно є об`єктом кримінально протиправних дій, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Викладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19.03.2020 року, відповідно до якою квартира АДРЕСА_3 , визнана речовим доказом в рамках кримінального провадження №0004721 від 30.08.2019 року.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначеного об`єкта нерухомого майна, тому існує необхідність у його збереженні.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, наявність достатніх підстав вважати, що зазначений у клопотанні об`єкт нерухомого майна, з необхідністю арешту якого звертається сторона обвинувачення, може бути об`єктом кримінально протиправних дій, в цілях забезпечення його збереження, виключення можливості відчуження, передачі майна, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004721 від 30.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер нерухомого майна 101).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1