Справа № 643/6513/20
Провадження № 1-кс/643/2174/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000964, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000964, в обґрунтування якого зазначила, що ухвалою від 17.10.2019 слідчий суддя Московського районного суду м.Харкова задовольнив клопотання слідчого СУ ТУ ДБР у м. Полтаві про накладення арешту на майно - належний заявнику автомобіль «LEXUS ES 350» р.н. НОМЕР_1 .
В межах кримінального провадження слідчим проведено низку слідчих дій, зокрема проведено огляд місця події та автомобіля, тощо. Заявник вказує, що розслідування кримінального провадження триває вже впродовж значного часу, жодній особі про підозру не повідомлено.
Заявник зверталась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту вказаного автомобіля та її клопотання ухвалою слідчого судді від 03.02.2020 частково задоволено, арешт автомобіля в частині заборони користування транспортним засобом - скасовано. На теперішній час діє заборона розпоряджатися автомобілем, що на думку заявника, порушує її право власності, в зв`язку із чим вона звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту автомобіля.
При цьому заявник вказувала, що на теперішній час у слідства було вже достатньо можливостей для проведення всіх необхідних слідчих дій з автомобілем, необхідність у подальшому арешті автомобіля відпала.
На судове засідання заявник та її представник не з`явились, від них до початку судового засідання надійшла заява про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Прокурор, слідчий на судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили, пояснень заперечень з приводу заявленого клопотання до суду не надали.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17.10.20219 у справі №643/17024/19 задоволено клопотання слідчого СУ ТУ ДБР у м. Полтаві про накладення арешту на майно - належний заявнику автомобіль «LEXUS ES 350» р.н. НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді від 03.02.2020, справа №643/1366/20 частково задоволено клопотання ОСОБА_3 та скасовано арешт вказаного автомобіля в частині заборони користуватися зазначеним транспортним засобом.
Стороною обвинувачення на час розгляду клопотання по суті не надано до суду жодних відомостей, які б свідчили про реальну необхідність у існуванні заборони розпоряджатися вказаним автомобілем.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відомості про призначення та проведення в межах даного кримінального провадження експертних досліджень із використанням вказаного автомобіля, у слідчого судді відсутні.

Слідчий суддя дійшов висновку, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи".

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000964за ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 (справа №643/17024/19), а саме - заборону розпоряджатися транспортним засобом - автомобілем «LEXUS ES 350» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1