ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4334/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/649/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Харкові, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з повною середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:
-22.12.2008 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ст. 186 ч. 2, ст. 309 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;
-06.08.2014 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;
-24.06.2015 року вироком Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України зміненого ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 вересня 2015 року до 4 років позбавлення волі, звільнився 29.12.2017 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2017 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 01 день обмеження волі,
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.186 КК України - 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, приєднана частково невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року за ч.2 ст.186 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 вересня 2015 року у вигляді 1 року обмеження волі, що дорівнює, відповідно до вимог ч.1 ст.72 КК України 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 27 червня 2018 року, приблизно о 22 годині 00 хв., знаходячись в арці будинку № 256 по Салтівському шосе у м. Харкові, побачив раніше не знайому потерпілу ОСОБА_9 , на шиї якої знаходився ланцюжок та кулон зі сплаву золота. В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний намір на відкрите викрадення вказаного майна, яке належало потерпілій ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшовши до потерпілої ОСОБА_9 , та шляхом ривку зірвав з її шиї ланцюжок та кулон у вигляді ікони Божої Матері зі сплаву золота, 585 проби, вагою 5,14 грам. Таким чином, незаконно заволодів вказаним майном, що належить потерпілій, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2956 від 20.07.2018 року на суму 3119 грн. 52 коп. Заволодівши вказаним майном потерпілої та маючи реальну можливість розпорядитися нам на власний розсуд, обвинувачений ОСОБА_8 побіг у сторону проїжджої частини Салтівського шосе у м. Харкові. Потерпіла ОСОБА_10 почала переслідувати його та кликати на допомогу, чим привернула увагу перехожих. Свідок ОСОБА_11 почав переслідувати обвинуваченого ОСОБА_8 та затримав його поряд із будинком №145, що розташований на Салтівському шосе.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок щодо нього змінити, оскільки призначене судом покарання є надмірне суворим та призначити йому більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, в період умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений.
Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання визнання своєї провини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 в період умовно-дострокового звільнення скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: