Справа № 466/3205/17
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

24 квітня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004073 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в :

23 січня 2020 року на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні від представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 поступило клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, мотивуючи це тим, що при скеруванні його до суду прокурором не було виконано вимоги ухвал суду першої та апеляційної інстанції, якими обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні вже неодноразово повертався прокурору. У тексті обвинувального акту не відображено усі фактичні обставини кримінального правопорушення. Досудовим слідством не встановлено коло осіб причетних до злочину, не вказані обставини, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Окрім того, вказує, що прокурором не усунуті недоліки, зазначені в ухвалах суду від 23 червня 2017 року, від 15 вересня 2017 року, від 26 грудня 2017 року, від 02 квітня 2018 року, 11 жовтня 2018 року та 14 січня 2019 року, що набрали законної сили, а відтак є обов`язковими до виконання. Зокрема:

- неповністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення щодо повного дослідження обставин смерті потерпілого, з`ясування кола осіб, причетних до кримінального провадження;

- не зазначено обставин, за яких потерпілому було нанесено кілька тяжких тілесних ушкоджень про які зазначено в описовій частині обвинувального акту і хто їх вчиняв;

- не встановлено обставин нанесення потерпілому кількох тілесних ушкоджень, як відображено у висновках судово-медичної експертизи № 937/216 від 12.12.2016 року та визнано апеляційним судом від 27.07.2017 року;

- не з`ясовано коло осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, що стверджується відсутністю відповідних процесуальних рішень в реєстрі матеріалів досудового розслідування;

- складання обвинувального акту слідчим та затвердження його прокурором від 07.12.2018 року, здійснено після завершення досудового розслідування та без продовження строків такого. Разом з тим, за змістом повноважень прокурора, визначених ст. 36 КПК України він має право затверджувати обвинувальний акт виключно під час досудового розслідування та у межах його строків;

- як вбачається із змісту обвинувального акту, що поступив до Шевченківського районного суду м. Львова, такий по своїй суті не відрізняється від тексту обвинувальних актів, що повертались ухвалами суду від 23 червня 2017 року, 15 вересня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 02 квітня 2018 року, 11 жовтня 2018 року, 14 січня 2019 року;

- органом досудового розслідування не зазначено обставин, за яких потерпілому було нанесено кілька тяжких тілесних ушкоджень, про які зазначено у описовій частині обвинувального акту;

- між тим у самому формулюванні обвинувачення орган досудового розслідування зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 наніс кілька тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, але це не відповідає висунутій підозрі від 05 травня 2017 року.

Так, згідно з висновків експертів Комунального Закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №48/2017ц від 03.03.2017 року ( а/с 150-151), Комунального Закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 №1567/2016ім від 24.11.2016 року (а/с 122-125), Комунального Закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 №1566/2016ім від 25.11.2016 року (а/с 147-150), Комунального Закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 №1563/2016ім від 30.11.2016 року (а/с 130-134) на постелі, на табуретці, на палці з квартири АДРЕСА_1 та на одязі ОСОБА_13 є численні сліди крові, які належать саме вбитому ОСОБА_13 .

З показів обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з протоколів їх допитів вбачається, що після удару ОСОБА_4 на обличчі ОСОБА_13 не було крові чи слідів побиття, які були разом у момент нанесення удару (ударів) ОСОБА_13 .

З вищевказаних матеріалів випливає співучасть у вбивстві гр. ОСОБА_13 інших учасників злочину гр. ОСОБА_14 і гр. ОСОБА_15 на АДРЕСА_2 чи в квартирі АДРЕСА_1 . Так як настання смерті гр. ОСОБА_13 охоплювалось умислом як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_14 , і ОСОБА_15 , оскільки, якби не охоплювалось їхнім умислом, вони би прийняли міри для припинення нанесення тілесних ушкоджень та виклику швидкої допомоги для надання медичної допомоги за результатами нанесених тілесних пошкоджень. А їхні свідчення про відсутність такого умислу на вбивство необхідно оцінювати критично та з врахуванням інших обставин справи та доказів і експертиз зазначених вище.

Вважає, що такі дії винних осіб слід кваліфікувати за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб і аж ніяк за ч.2 ст.121 КК України, заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, як це кваліфікує прокурор в обвинувальному акті.

Крім того, вказує, що частиною обвинувального акту є реєстр досудового розслідування, зокрема його складова - Том №2 ( а с 1-406), де зазначенні ( зберігаються) заяви, клопотання скарги потерпілого гр. ОСОБА_6 з № 1 - 13 ( а/с 1- 45), № 20-25 (а/с 55-72), № 1- 12 ( а/с 74- 86), № 26с (а/с 89-90). 27с ( а/с 100-101), 29с (а/с 113-114), 31с - 34с, 35с, 36с (а/с 119 - 140), № 9-19 ( ас 231-260), № 21 - 27 ( а/с 265 - 296 ), № 28 - 51 (а/с 335-406) про вчинення необхідних, невідкладних слідчих дій, скарги на дії, бездіяльність слідчих, але більшість таких заяв та клопотань були залишені без задоволення. В таких випадках потерпілий ОСОБА_6 звертався до суду з скаргами. За результатами розгляду таких скарг виносились судові рішення в його користь. Такими судовими рішеннями є ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2016 року (по справі №462/6823/16-к), ухвала Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2017 року (по справі № 461/7932/16-к), ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року (по справі № 466/8466/17-к), які долучені до матеріалів кримінального провадження. Однак, прокурор не виконав судові рішення за скаргами потерпілого ОСОБА_6 щодо розгляду заяв про злочини ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 і ОСОБА_15 в межах кримінального провадження №0004073, що мають суттєве значення для вирішення питання по суті і є підставою повернути обвинувальний акт прокурору на доопрацювання.

07 травня 2018 року постановлена ухвала слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_17 , якою частково задоволено скаргу потерпілого ОСОБА_6 та скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_18 від 30.11.2017 року про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000082, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Матеріали кримінального провадження направлено для продовження досудового розслідування та вирішення питання підслідності такого.

Фактично на даний час є два провадження за вчинення одного і того ж кримінального правопорушення, але це є безумовною перешкодою для призначення судового розгляду на підставі поданого до Шевченківського районного суду м. Львова останнього обвинувального акту від 07.12.2018 року.

06 листопада 2018 року старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_19 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000082 від 20.11.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

28 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова дана постанова слідчого скасована, а матеріали кримінального провадження направлено для продовження досудового розслідування та вирішення питання підслідності такого.

07 грудня 2018 року старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_19 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000082 від 20.11.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

27 грудня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова дана постанова слідчого скасована, а матеріали кримінального провадження направлено для продовження досудового.

Таким чином, потерпілий гр. ОСОБА_6 вважає, що без усунення виявлених та зазначених недоліків, кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, оскільки обвинувачених в цій справі повинно бути, як мінімум троє осіб, а не один, а решта двоє свідками, оскільки при такому не професійному розслідуванні цієї справи, винні уникнуть відповідальності, а суд у такій ситуації не зможе об`єктивно розглянути цю справу та притягнути до відповідальності усіх осіб причетних до вбивства гр. ОСОБА_13 .

Таким чином, поданий до судового розгляду обвинувальний акт від 04.04.2019 року є необґрунтованим, оскільки не містить усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, згідно з вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Крім того, від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_20 поступили клопотання від 11.02.2020р., 11.03.2020р., 13.03.2020р. та 24.04.2020 року про повернення обвинувального акту прокуророві.

Свої клопотання з поміж іншого мотивують тим, що за неповних три роки розгляду, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_4 обвинувачується за ст. 121 ч. 2 КПК України в смерті ОСОБА_13 спочатку від одного удару, а згодом без слідчих дій змінено на неодноразові не менше двох ударів винятково лівою рукою - суди вісім разів повертали для усунення недоліків з відсутності належного формулювання обвинувачення, не відповідності ст.291 КПК України, заперечення викладу подій висновкам судового експерта №937/2016 і інше. Поданий до суду обвинувальний акт є незаконний так як прокурор не розглянув клопотання № 21 від 29.03.2019, яким потерпілі вимагали виконати долучену в додатку ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2019, яка зобов`язала об`єднати два провадження №0004073, №0000082 в одне, довела умисел кримінального злочину ст.382 КК України.

Крім того вказують також, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з відсутності обтяжуючої обставини, наміру вбити сина, яка очевидна з силового приводу роздягненого ОСОБА_13 в квартиру без опалення для відпочинку на голій підлозі.

Вищевикладені фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація кримінальні правопорушення з посиланням на положення закону і ст.121 ч.2 КК України про кримінальну відповідальність, які становили предмет та межі доказування смерті ОСОБА_13 від удару ОСОБА_21 11.11.2016 на АДРЕСА_2 , не тотожні поняттю - формулювання обвинувачення в обвинувальному акті від 04.04.2019. Правова кваліфікація обвинувального акту за ст. 121 ч. 2 КПК України є фальшива з опису групового побиття ніби то на вул. Шевченка, 90, ОСОБА_22 (вдарив рукою) і ОСОБА_23 (похлопував по лиці ОСОБА_13 , якого за якийсь час знайшли в квартирі АДРЕСА_3 мертвим), відповідає важчому злочину ст. 115 ч.2 п.4, 12 КК України і зобов`язує суд повернути його прокурору.

Відсутність в обвинувальному акті від 04.04.2019 належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи і мас бути беззаперечною підставою для повернення даного акту прокурору, оскільки на підставі такого обвинувального акту не можливо провести судовий розгляд справи і прийняти вмотивоване, обґрунтоване і законне рішення в справі, а тому потерпілі вважають, що обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення недоліків, які встановлені в ухвалах судів 1-ї та 2-ї інстанцій від 23.06.2017, 27.07.2017, 15.09.2017, 24.11.2017, 26.12.2017, 06.02.2018, 02.04.2018, 24.05.2018, 11.10.2018, 19.11.2018, 14.01.2019, 19.03.2019 та Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2019, однак прокурором досі не усунуті всупереч обов`язку і необхідності їх виконати.

Також потерпілі зазначають, що:

- обвинувальний акт від 04.04.2019 року не містить викладу усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, що відзначалось B ухвалах про його неоднаразове повернення прокуророві, які не були виконанні. Прокурор, скеровуючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , не виконав в повній мірі вказівок, які були зазначені в раніше постановлених ухвалах районного суду про повернення обвинувального акту прокуророві, зокрема щодо встановлення обставин нанесення потерпілому кількох тілесних ушкоджень, не з?ясовано коло осіб можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, що стверджується відсутністю відповідних процесуальних рішень в реєстрі матеріалів досудового розслідування;

- процесуальний прокурор сьомим обвинувальним актом від 04.04.2019, за cт. 121 ч.2 КК України звинуватив ОСОБА_4 у вчиненні тяжких тілесних ушкоджень від не менше як 2-х ударів лівої руки в голову які спричинили смерть ОСОБА_13 є неточним, неправдивим твердженням, оскільки виходячи з висновку слідства, яке описане в першому обвинувальному акті від 10.05.2019 року, за яким ОСОБА_24 завдав лише один удар в голову. Без слідчих дій зміна 1-го удару на не менше двох є доказом службової недбалості;

- відповідні удари П.Кіца за версією процесуального прокурора спричинили ОСОБА_13 «тупу травму голови у вигляді: крововиливу 8 м`які покрови потиличної ділянки по центру; суцільного крововиливу в м`які покрови голови починаючи від лобної ділянки справа та по центру, проходячи через всю тім?яну ділянку по центру до рівня потиличного горба; лінійного перелому правої лобної та тім?яної кістки 3 переходом на основу черепу, крововиливу під тверду оболонку (субдуральна гематома, об`ємом 140 мл); крововиливів під м які мозкові оболонки у двох лобних та правій скроневій». Прокурор не брав участі в розтині трупа ОСОБА_13 та не ознайомлювався досконало з матеріалами кримінального провадження і очевидно просто вибірково переписав смертельні ушкодження, які стали причиною смерті ОСОБА_13 однак не послався на висновки експерта № 937/2016, N 60/17 в яких ушкоджень значно більше, є перерва з їх виникнення, є від чого вони отримані.

- згідно висновків експерта № 937/2016, аркуш 5, починаючи з рядка ушкоджень виявлено в рази більше «При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 було виявлено тупу травму голови у вигляді крововиливу у м`які покрови потиличної ділянки по центру, суцільного крововиливу в м`які покрови голови починаючи від лобної ділянки справа та по центру, проходячи через всю тім`яну ділянки по центру до рівня потиличного горба, лінійного перелому правої лобної та тім`яної кістки з переходом на основу черепу, крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома, об`ємом 140мл), крововиливів під м`які мозкові оболонки у обох лобних та правій скроневих частках, під оболонки обох півкуль, мозочка, крововиливів у тканину правої лобної частки (ділянки забою), які було виявлено макроскопічно та крововиливів обох тім`яних частках, лівій скроневій частці, в тканині варолієвого моста, які було виявлено макроскопічно. Виявлена тупа травма голови має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя як в момент їx отримання так і в подальшому посттравматичному періоді та в даному випадку перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку 3 настанням смерті. Враховуючи характер локалізацію крововиливів в мякі покрови голови, перелому кісток черепу та крововиливів тканину головного мозку, в м які мозкові оболонки та під тверду мозкову оболонку, можна вважати, що тупа травма голови могла виникнути від неодноразової дії твердого предмету (предметів). Тупа травма голови є прижеттевою та згідно даних судово-гістологічної експертизи крововиливів м`які оболонки та речовині лівої скроневої долі головного мозку з помірно вираженими реактивними змінами могли утворитись не менше як за 10-12 годин до моменту настання смерті, а крововиливи в м`які оболонки та речовині головного мозку (див. опис) та м`яких тканинах «лобно-тім"яної» та «потиличної ділянки по центру» з початковими реактивними змінами могли утворитись не менше 30-60 хв. до моменту настання смерті».

Також відповідно до висновку експерта Комунального Закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_25 № 937/ 2016 (трупа, гр. ОСОБА_13 ) від 12.12.2016 року у підсумках зазначається, що виявлена тупа травма голови має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя як в момент її спричинення, так і в подальшому посттравматичному періоді та в даному випадку перебуває у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті. Враховуючи характер та локалізацію крововиливів в м?якій покрови голови, перелому кісток черепу та крововиливів в тканину головного мозку в м?які мозкові оболонки та під тверду мозкову оболонку, можна вважати, що тупа травма голови могла виникнути від неодноразової дії тупого твердого предмету.

З врахуванням наведеного потерпілі вважають, що слід повернути обвинувальний акт на стадію досудового розслідування для з`ясування нез`ясованих обставин смерті з випадковості чи умисного вбивства ОСОБА_13 та для об`єднання з провадженням №0000082 у виконання рішень суду усунути недоліки, які наведені нижче:

- об`єднати два провадження №0004073 та №0000082 в одне, у виконання рішень Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2019, 05.09.2019, 15.10.2019 та волі потерпілих вказаних в клопотаннях № 20, 21 від 29.03,2020;

- з яких підстав слідчий ОСОБА_26 з судовим експертом Куцир в момент виявлення трупа ОСОБА_13 не склали протокол огляду трупа, не освідчили обвинуваченого ОСОБА_4 , і свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_16

- усунути суперечливість в свідченнях ОСОБА_4 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і ОСОБА_16 в протоколах їх допиту щодо побиття ОСОБА_13 на вул. Шевченка 10 чи то 11.11.2019, для чого провести між ними перехресний допит за участі потерпілих;

- провести додаткові допити ОСОБА_4 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і ОСОБА_16 за участі потерпілих, в яких з`ясувати події, які відбулись 10.11.2016 в квартирі АДРЕСА_4 після того як вони привітали ОСОБА_13 з днем народження, чому і для чого повернулись в квартиру АДРЕСА_4 в період між 12 до 13 год 11.11.2016 без ОСОБА_13 та врешті з`ясувати події в квартирі АДРЕСА_1 як через 8-10 годин після першого крововиливу в висок і за 30-60 хвилин до смерті виникли 15 крововиливі в усіх частинах мозку, ушкоджені печінка, нирки, шлунок, селезінка, був розколотий навпіл череп, зламана основа черепа і настала смерть ОСОБА_13 ;

- з`ясувати коло осіб причетних до вбивства ОСОБА_13 та мотиви з яких його вбили.

Також потерпілі вказують, що суд зобов`язаний повернути обвинувальний акт, в якому прихований цивільний позов, де вказані: матеріальна шкода в 15 тисяч гривень затрачених на похорони сина ОСОБА_13 , а моральна шкода з втрати сина годувальника заявлена в розмірі два мільйони сімсот тисяч гривень. На сьогодні сума матеріальної шкоди зі встановленого пам`ятника на могилі зросла на 42 (сорок дві) тисячі гривень, а моральну через отримані від прокурора Сороківського і слідчого Свистуна моральні катування збільшують до 20 (двадцяти) мільйонів гривень.

Враховуючи вищевикладене, потерпілі вважають, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено не в повному обсязі та не визначено мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а деякі встановлені факти є не конкретними і суперечать іншим зібраним доказам та не зазначенні в обвинувальному акті.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , його представник адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_8 клопотання про повернення обвинувального акту підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні відносно повернення обвинувального акту заперечувала, вважає, що обвинувальний акт від 04.04.2019 року відповідає вимогам КПК України, вважає, що підстави викладені в клопотаннях потерпілих та їх представника є не обґрунтованими. Просила призначити справу до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні відносно повернення обвинувального акту заперечувала, вважає, що можливо і є певні недоліки до обвинувального акту, однак їх можна усунути під час судового розгляду справи із застосуванням принципу змагальності, оскільки ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, що порушує його права, тому просила відмовити у поверненні обвинувального акту та призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 та просив відмовити у поверненні обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу заявлених клопотань, а саме: думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 про можливість призначення справи до судового розгляду, думку потерпілого ОСОБА_6 , представників потерпілих про повернення обвинувального акту прокурору, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, одним із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст.2 КПК України є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає ст. 291 КПК України, суд, згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України повинен повернути прокурору обвинувальний акт.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт - процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

При цьому обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Так, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні №0004073 був повернутий прокурору ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Ухвала суду першої інстанції була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2017 року.

Вдруге обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КПК України поступив до суду 16 серпня 2017 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року вказаний обвинувальний акт було повторно повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Як в ухвалі суду першої інстанції, так і в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року зазначено, що без усунення порушень, викладених в ухвалі суду стосовно викладу фактичних обставин правопорушення, а саме без повного дослідження обставин смерті потерпілого, з`ясування кола осіб, причетних до кримінального провадження обвинувальний акт повторно направлений до суду.

08 грудня 2017 року до Шевченківського районного суду м. Львова втретє надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004073 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який ухвалою підготовчого засідання від 26 грудня 2017 року було повернуто прокуророві. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року ухвалу суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004073 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було повернуто прокурору. Підставою для цього було те, що обвинувальний акт не містив викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2018 року було залишено без змін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було повторно повернуто прокурору. Підставою для повернення було те, що при формулюванні обвинувачення прокурор не дотримався вимог ст. 291 КПК України, що вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд прийняти об`єктивне рішення по справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишено без змін. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, ухвала суду першої інстанції є законною, оскільки судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було повторно повернуто прокурору. Підставою для повернення було те, що при формулюванні обвинувачення прокурор не дотримався вимог ст. 291 КПК України, що вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд прийняти об`єктивне рішення по справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 березня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишено без змін. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, ухвала суду першої інстанції є законною, оскільки судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було повторно повернуто прокурору. Підставою для повернення було те, що при формулюванні обвинувачення прокурор не дотримався вимог ст. 291 КПК України, що вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд прийняти об`єктивне рішення по справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасовано та повернуто справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було повторно повернуто прокурору.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасовано та призначено новий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що із часу останнього повернення прокуророві обвинувального акту жодних процесуальних дій здійснено не було, тобто вказані ухвали суду як першої, так і апеляційної інстанції виконані не були.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Таке право гарантується п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого (підозрюваного). Недотримання цих принципів є неприпустимим.

Натомість, як вбачається з обвинувального акту при формулюванні обвинувачення прокурор не дотримався вимог ст. 291 КПК України.

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд прийняти об`єктивне рішення по справі.

На думку суду, обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, що надійшов Шевченківського районного суду м. Львова 04 квітня 2019 року, не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що відзначалось в ухвалах про його неодноразове повернення прокуророві, які не були виконані.

Крім того, з обвинувального акту від 04.04.2019 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0004073 від 12.11.2016 року вбачається, що цивільний позов під час досудового розслідування не заявлено, однак потерпілими долучено копію цивільного позову від 19.05.2017 року, поданого на стадії підготовчого судового засідання, проте після повторного скерування суду обвинувального акту від 04.04.2019 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0004073 від 12.11.2016 року, прокурором не вказано про цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_20 .

Також, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за №0000082 від 20.11.2017 року, по факту умисного вбивства ОСОБА_13 , яке мало місце 11.11.2016 року. Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив того факту, що дійсно в провадженні Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000082 від 20.11.2017 року, по факту умисного вбивства ОСОБА_13 , яке мало місце 11.11.2016 року, на даний час провадження не закрито, однак не може бути об`єднано з кримінальним провадженням №0004073 від 12.11.2016 року через різні стадії досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Проте, на думку суду дана обставина перешкоджає призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки по одному і тому ж факту вбивства ОСОБА_13 , яке мало місце 11.11.2016 року, є два кримінальні провадження за №0004073 від 12.11.2016 року та за №0000082 від 20.11.2017 року, про що не вказано в обвинувальному акті від 04.04.2019 року та прокурором не надано жодних доказів на спростування доводів потерпілих по вищевказаних обставинах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , представника потерпілого ОСОБА_9 про необхідність у відповідності з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернути даний обвинувального акт прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України, оскільки його недоліки унеможливлюють призначення кримінального провадження за даним обвинувальним актом до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 110, 291, 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

клопотання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0004073 від 12.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - повернути прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення, а саме через Шевченківський районний суд м. Львова до Львівського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повний текст ухвали складено 29 квітня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1