КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1428/2020 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125, ч.ч. 2, 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0001986 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілої перекладачаОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 днів, тобто до 13 березня 2020 року включно. Продовжено запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту у вечірній та нічний час доби, строком на 2 місяці, заборонено ОСОБА_9 з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Мотивуючи таке рішення, суд послався на те, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існують ризики, які були встановлені під час обрання та продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінального правопорушення, продовжують існувати. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, внаслідок чого один з потерпілий помер, вчинених у складі організованої групи, за які передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Крім цього суд зазначив, що переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні дії обраного запобіжного заходу суду на даний час відсутні. Надані раніше докази відносно підстав для зміни запобіжного заходу вже оцінювались судом, нових переконливих підстав та доказів суду не надано. У даному кримінальному провадженні зважаючи на сукупність наявних у справі доказів та враховуючи доводи всіх учасників процесу не вбачається достатньо підстав вважати тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою таким, що порушує їх право, передбачене ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, оскільки саме такий запобіжний захід є обґрунтованим і достатнім для досягнення мети кримінального провадження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 14.01.2020 по справі 755/12967/16-к, провадження № 1-кп/755/274/20 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 і ухвалити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .
В обгрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що згідно тексту оскаржуваної ухвали суду, ініціатором продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України являється сторона обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_16 .
Захисник вважає, що стороною обвинувачення суду не наведено аргументів, згідно яких встановлені під час досудового слідства та судового розгляду обставини, на 14.01.2020 є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 п.1-4 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Апелянт зазначає, що захист акцентував увагу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва, що станом на 14.01.2020 стороною обвинувачення не підтверджено будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_6 переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, проте постановляючи вищевказану ухвалу колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 неналежним чином дослідила та оцінила матеріали кримінальної справи, які були надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, а також факти, які були повідомлені стороною захисту в судовому засіданні, невірно визначила ризики та їх існування, що призвело до винесення незаконної та необгрунтованої ухвали.
Також апелянт вказує на те, що сторона захисту звертала увагу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва на необхідність врахування сукупності всіх обставин, у тому числі: наявність постійного місця проживання ОСОБА_6 у м. Києві; не вчинення останнім будь-яких адміністративних правопорушень; відсутність судимостей у ОСОБА_6 ; значний період утримання в умовах СІЗО (4 роки); дотримання останнім на протязі 4 років умов застосованого запобіжного заходу; відсутність повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; відсутність в матеріалах справи будь-яких підтверджуючих, в тому числі документальних доказів існування ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення.

На думку захисника, вище зазначені обставини свідчать про те, що заявлені раніше ризики значно зменшилися, а нових ризиків, які б виправдували тримання ОСОБА_6 під вартою, стороною обвинувачення суду не надано, однак колегією суддів дані факти проігноровані та не взяті до уваги.
Захисник зазначає, що в ухвалі від 14.01.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не зазначено, які саме доводи наводились прокурором та перевірялись судом на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не зазначено на чому конкретно ґрунтуються та чим підтверджуються існування тих ризиків, які вказав суд в своїй ухвалі. Не вказано, яким чином ОСОБА_17 може незаконно впливати на потерпілих чи свідків, яким чином ухилятися від суду, які є цьому докази у суду.

Крім того, апелянт вказує на те, що виходячи з тексту оскаржуваної ухвали, основною підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є тяжкість злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі організованої групи, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та тяжкість покарання,що загрожує ОСОБА_18 у разі визнання його винуватим, однак вина його на даний час не доведена.

Захисник зазначає, що згідно досліджених в судовому засіданні під час судового розгляду, доказів, які були надані стороною обвинувачення встановлено, що: «в ході досудового розслідування не встановлено час вчинення злочину. Час відеозапису, подій, які відбувались начебто за участю ОСОБА_6 23.11.2015 не відповідає дійсному часу, що підтверджено прокурором. Також вказані відеозаписи не являються належними та допустимими доказами, так як вони здобуті з порушенням норм КПК України; встановлено, що смерть потерпілого настала від ударів тупими предметами, можливо битою; згідно проведеного слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які досліджені під час судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_6 не наносив потерпілим будь-яких ударів, будь-якими предметами; обвинувачення ОСОБА_6 по ст. 263 КК України є протиправним, так як в матеріалах справи відсутній речовий доказ, а саме граната, яку начебто ОСОБА_6 незаконно зберігав та транспортував та інш.

На переконання апелянта, грунтування висновків колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_23 в оскаржуваній ухвалі від 14.01.2020 щодо існування ризиків на підставі припущень, є незаконним, а отже ухвала колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не розглянуто та жодним чином не наведено підстав з доказами того, чому відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , не може бути застосовано біль м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Також не зазначено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення та чим вона підтверджується (ст. 194 КПК України), що також являється порушенням норм КПК України, що тягне за собою істотне порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_6 .

Апелянт звертає увагу суду на те, що станом на 14.01.2020, з врахуванням Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом терміну попереднього ув`язнення в строк покарання», номер № 838-VIII від 26.11.2015, обвинувачений ОСОБА_6 в разі визнання його винним, вже відбув покарання строком 8 років.

При вирішенні питання щодо скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, сторона захисту просить суд апеляційної інстанції врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення

Захисник зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово при попередніх розглядах питання щодо продовження строку тримання під вартою, підтверджував свою згоду у добровільному порядку являтися на кожен судовий виклик, та належним чином виконувати всі судові рішення по даній справі, не впливати жодним чином на потерпілого, свідків чи речові докази, в повному обсязі виконати законне та обґрунтоване рішення по справі, яке буде прийняте за результатами розгляду справи.

Також апелянт зазначає, що в разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, ОСОБА_6 , буде проживати разом з батьком ОСОБА_24 за адресою: АДРЕСА_2 .

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 представником потерпілої ОСОБА_25 адвокатом ОСОБА_12 подано заперечення, в яких представник потерпілої просить в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_26 на ухвалу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року відмовити, ухвалу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року залишити без змін, посилаючись на її обґрунтованість та законність.

Потерпілою ОСОБА_25 також подано заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в яких потерпіла просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_26 від 05.02.2010 року та залишити без змін ухвалу колегії суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001968 від 29.07.2016 року.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_27 подав суду заяву про відмову від своєї апеляційної скарги і така заява, згідно відмітки, узгоджена з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, який вказав, що оскільки право відмови від апеляційної скарги передбачене вимогами КПК України, і таким правом скористався адвокат ОСОБА_7 , надіславши суду відповідну заяву, котра узгоджена з обвинуваченим ОСОБА_6 , а інших апеляційних скарг не надходило, тому прокурор вважав за доцільне прийняти відмову адвоката від апеляційної скарги, і апеляційне провадження закрити; заслухавши думку представника потерпілої, захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали позицію прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.
Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1,2 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що особа, котра подала апеляційну скаргу відмовилась від неї, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Прийняти відмову захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 від апеляційної скарги, поданої на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, якою, зокрема, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 13 березня 2020 року включно- закрити у зв`язку з відмовою захисника від апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4