Справа № 577/1223/20
Провадження № 1-кп/577/312/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Крім того, 26 вересня 2020 року о 09 год. 54 хв., діючи таємно для потерпілої та третіх осіб, ОСОБА_4 , маючи доступ до банківських карток ОСОБА_5 , з використанням електронно-обчислювальної техніки використовуючи вказаний мобільний телефон, підключений до мережі загального доступу Інтернет оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», за допомогою програмного комплексу WEB-банкінг «Приват24», здійснив переказ з картки ОСОБА_5 № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 1300 грн., перерахувавши їх на банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , оформлену також на ім`я останньої. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне заволодіння чужими грошовими коштами, діючи умисно з корисливих мотивів 26.09.2019 ОСОБА_4 , здійснив зняття без картки в банкоматі №7138 АТ КБ «Приватбанк» по пр. Академіка Глушкова, 13Б в м. Києві (ТРЦ «Магелан») грошові кошти в сумі 1300 грн. о 09 год. 55 хв. при цьому комісія банку склала 2 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1300 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 185 ч. 1 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ст. 185 ч. 2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ст. 222 ч. 1 КК України надання завідомо неправдивої інформації кредитору з метою одержання кредиту у разі відсутності ознак злочину проти власності; за ст. 222 ч. 2 КК України надання завідомо неправдивої інформації кредитору з метою одержання кредиту у разі відсутності ознак злочину проти власності, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 цієї статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
По справі потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 5 700 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 KK України, з підстав зазначених у мотивувальній частині вироку, вказує на заподіяння обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілим.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав позов ОСОБА_5 в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позов підтриманий цивільним позивачем ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а саме спричинення їй майнової шкоди в розмірі 5700 грн., який підтверджується у повному обсязі та досліджений судом, тому завдана майнова шкода підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.
Також суд вважає ґрунтовними та переконливими доводи потерпілої - цивільного позивача про те, що злочинними діями обвинуваченого їй було завдано моральну шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, спричинених протиправними діями обвинуваченого, у зв`язку з викраденням її майна, пережитим емоційним стресом, внаслідок чого було порушено звичайний спосіб їх життя.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Протиправні дії обвинуваченого безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача моральну шкоду, внаслідок крадіжки призвело до погіршення її самопочуття, порушило звичний для неї спосіб життя та доставляє масу страждань і хвилювань, суд вважає ці страждання інтенсивними та такими, що вимагають належного відшкодування, враховуючи думку обвинуваченого, який визнав цивільний позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 128, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 КК України і призначити покарання:
за ст. 185 ч. 1 КК України у виді у виді обмеження волі строком 1 рік;
за ст. 185 ч. 2 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців;
за ст. 222 ч. 1 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю ,
за ст. 222 ч. 2 КК Укрїни у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
У відповідності зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 57 ч. 1 КВК України направити ОСОБА_4 засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб засуджених до обмеження волі.
Строк відбуття покарання у виді обмеження волі рахувати з дня постановки на облік ОСОБА_4 у виправному центрі.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , іден. № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 ) 5 700 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2020 року на майно, а саме: sім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 с/н: НОМЕР_6 та тримач для вказаної карти, які визнано речовими доказами та зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області (а. 191 наданих матеріалів) скасувати.
Речові докази після вступу вироку в законну силу, а саме: sім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 с/н: НОМЕР_6 та тримач для вказаної карти, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області (а. 189 наданих матеріалів) повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1