Справа № 314/702/20
Провадження № 1-кп/314/305/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000659 від 16 липня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гасанівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну середню освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.07.2010 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
- 18.11.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.07.2010 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Прибув 15.01.2012 до Беленьківської ВК № 99, звільнився 05.03.2014 з Беленьківської ВК № 99, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 2 дня,
- 23.09.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до 240 годин громадських робіт,
- 19.02.2020 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробовуванням строком на 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
10.11.2019 року, близько 02.00 годині водій автомобілю АЗЛК 2141 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул.Центральній в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області в напрямку а/д "Запоріжжя-Донецьк", поблизу буд. №57, зі швидкістю 60 км/год., не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху автомобіля вправо та виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де правою передньою боковою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в попутному напрямку по узбіччю.
Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до якого:
- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;
- п. 12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-64 від 05.02.2020 року, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Так, згідно висновків судово-медичних експертиз №№71м/д, 72 м/д від 27.12.2019 року: «У гр-на ОСОБА_6 , 1999 р.н., були виявлені тілесні ушкодження: закриті переломи 1-2 плеснових кісток правої стопи, зі зміщенням фрагментів та травматичним набряком м`яких тканин правої стопи, які потребували в післятравматичному періоді оперативного лікування (відкритої репозиції та метало остеосинтезу) - як окремо, так і у сукупності, пов`язані з розладом здоров`я на строк понад 21 дня, а тому кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, для утворення яких достатньо було й одного травматичного впливу твердим тупим предметом, та вони цілком могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме як у пішохода, при наїзді на нього легковим автомобілем, а саме при переїзді його правої стопи колесом автомобіля при вказаних обставинах та строку».
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні, обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

Також, обвинувачений пояснив, що 10.11.2019 вночі йому подзвонили і поросили забрати та відвезти людей по домівках, він іноді займається перевезенням людей. Близько 02-00 год. він забрав людей із кафе «Вояж» в с.Матвіївка, один з них, який сидів поряд на пасажирському сидінні, був дуже п`яний, і тому, рухаючись до дорозі, він з`їхав з неї, в результаті чого наїхав на ногу потерпілого, який рухався по узбіччю в попутному напрямку. Він відразу зупинився і запропонував потерпілому відвезти до лікарні, але ОСОБА_7 відмовився, сказав, що все в порядку. Проте, він залишив йому свій мобільний телефон як залог.

Коли він розвіз людей, то разом з вітчимом випив дома алкоголь.

Також, вказав, що виплатив потерпілому всю суму спричиненої шкоди в розмірі 36500грн.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та розміру цивільного позову суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновків експертиз та матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставин, що обтяжуюють покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує позицію сторони обвинувачення, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості; відсутність обставин, що обтяжують покарання; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди, дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, належну процесуальну поведінку обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, та вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.02.2020, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробовуванням 1 рік 6 місяців, потрібно виконувати окремо

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Отже, автомобіль «АЗЛК 2141», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_3 , необхідно залишити останньому.

Встановлено, що слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ухвалою від 12.11.2019 наклав арешт на вищевказаний автомобіль. Вказаний арешт підлягає зняттю.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ відповідно до ч.2 ст.124 КПК України необхідно покласти на обвинуваченого, а отже, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню сума в розмірі 1884,12 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта від 05.02.2020 №9-64).

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялись.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.02.2020, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.185 КК України, виконувати окремо.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області ухвалою від 12.11.2019 на автомобіль «АЗЛК 2141», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ: автомобіль «АЗЛК 2141», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , - залишити ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8
03.04.2020