ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/745/20 Справа № 208/1327/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000312, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючий реєстрації та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого:
- 23 вересня 2016 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.262, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинуло покарання по вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 року, до відбуття - 3 роки 1 місяць позбавлення волі. По ухвалі Баглійського районного суду від 11.10.2016 р. зараховано по ч.5 ст.72 КК України з 17.03.2015 р. по 23.09.2016 р. запобіжний захід змінено на особисте зобов`язання. Звільнений з залу суду,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, з випробуванням, встановивши ОСОБА_6 іспитовий строк 3 (три) роки з покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
20.01.2019 року, приблизно о 12.00 год. ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , разом з раніше йому знайомим ОСОБА_10 , який проживає за вказаною адресою, та з раніше йому знайомим ОСОБА_11 , та вживаючи з останніми спиртні напої, побачив на столі поруч з ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy SM-J600F». В цей час у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_11
20.01.2019 року, приблизно о 20.00 годині ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та корисливої мети, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснює таємне незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 , відволікся та тимчасово втратив контроль за своїм майном, умисно, таємно, викрав з зі столу вказаної квартири мобільний телефон марки «Samsung Galaxy SM-J600F», ІМЕІ НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , вартістю 4 499 гривень 10 копійок, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 , майнової шкоди на вказану сумму.
В апеляції:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить скасувати вирок в частині призначення покарання у зав`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В обґрунтування зазначає, що при ухваленні вироку суд не в достатній мірі та без належної уваги залишено низки обставин, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: ОСОБА_6 неодноразово судимий за злочини, за які був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. Звільнившись із місць позбавлення волі, маючи непогашену судимість з вчинення злочину проти власності, ОСОБА_6 знову вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши: обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, зазначав, що він має родину, малолітню дитину на утриманні, дбає про родину, працює біля трьох років вже будівельником по договору на Дніпробудсервіс, просив залишити вирок без змін; прокурора, яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Щодо доводів апеляції з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 , є неодноразово раніше судимою особою, на що вказує і прокурор в апеляції.
Проте судом першої інстанції також враховано, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, він має родину цивільну дружину та малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку лікаря нарколога не перебуває.
Щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, судом визнано як обставини, які пом`якшують покарання, і які також були встановлені стороною обвинувачення в обвинувальному акті.
За положеннями статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, обставини вчинення, наслідки злочину, особу винного, який щиро кається, добровільно відшкодував завдані ним потерпілому збитки, має міцні соціальні зв`язки, родину, на утриманні малолітню дитину, суд справедливо і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання, прийнявши рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з чим погоджується колегія суддів, оскільки таке покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і такий висновок суду відповідає обставинам кримінального провадження і узгоджується з положеннями ст. 75 КК України.

Застосування положень статті 75 КК України, судом першої інстанції є достатньо обґрунтованим, суд навів вказані відповідні мотиви такого рішення, що в повній мірі відповідає і узгоджується з цією нормою закону.

Посилання прокурора в апеляції фактично лише на наявність в обвинуваченого судимостей, не є само по собі достатньо переконливими обставинами для спростування зазначених вище висновків суду щодо застосування положень ст. 75 КК України і унеможливлювання її застосування до обвинуваченого у цьому оскаржуваному вироку.

З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для погіршення становища обвинуваченого з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом призначене покарання з застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4