Ухвала
Іменем України
25 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 182/2953/16-к
провадження № 51- 4004 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 серпня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зв`язку з відсутністю інформації про одержання засудженим копії ухвали від 19 серпня 2019 року про залишення його касаційної скарги без руху, зазначена ухвала суду касаційної інстанції повторно направлялась на адресу захисника ОСОБА_5 і адресу засудженого ОСОБА_4 , останній раз йому було направлено Верховним Судом копію судового рішення 13 лютого 2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 20 лютого 2020 року звернувся до касаційного суду зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 19 серпня 2019 року в зазначений у ній строк, однак у скарзі ним не наведено належних обґрунтувань та вимог до суду касаційної інстанції в частині перегляду судових рішень в касаційному порядку.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам, в тому числі пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 19 серпня 2019 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 не погодившись у скарзі із судовими рішеннями просив суд касаційної інстанції постановити щодо нього виправдувальний вирок, однак така вимога засудженого не узгоджується з положеннями статті 436 КПК, оскільки не є конкретною вимогою до суду касаційної інстанції в частині оскарження судових рішень, а саме щодо їх скасування або зміни відповідно до зазначеної норми КПК.

При цьому, Суд вказав, що засуджений посилався на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження щодо нього, однак при цьому не вказав, з яких саме підстав вважає за необхідне переглянути оскаржуване судове рішення та не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення, з урахуванням положень статей 412 414, 438 КПК.

Крім того, Судом зазначалось про те, що доводи ОСОБА_4 у попередній скарзі про розбіжності в показаннях свідків у провадженні, що наданий свідком ОСОБА_6 диск не є доказом, оскільки ним не заперечувалась інформація наявна на диску, що мати власника автомобіля потерпілого ОСОБА_7 не може бути свідком у провадженні, що свідок ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий, тому його показання є неправдивими, відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 серпня 2019 року засуджений ОСОБА_4 подав скаргу, в якій зазначив лише про те, що на виконання ч.5 ст. 427 КПК додає до касаційної скарги копії судових рішень.
У повторній скарзі засуджений ОСОБА_4 не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень, з урахуванням положень статей 412 414, 438 КПК та не зазначив конкретних вимог до суду касаційної інстанції в частині перегляду судових рішень в касаційному порядку, а саме щодо їх скасування або зміни відповідно до вимог ст. 436 КПК.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 подав клопотання про надання йому захисника з Регіонального центру для надання безоплатної вторинної правової допомоги в даному провадженні.
Подане клопотання Верховним Судом не може бути вирішене, оскільки відповідно до вимог чинного КПК суд касаційної інстанції може вирішити зазначене клопотання у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за скаргою та при підготовці кримінального провадження до касаційного розгляду. Однак, засуджений ОСОБА_4 не позбавлений процесуального права особисто звернутися до Регіонального центру для надання безоплатної вторинної правової допомоги у порядку, передбаченому законом, за місцем проживання.
За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2019 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3