печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 28.01.2020 на транспортний засіб марки «BMW X-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ від замка запалювання вказаного автомобіля.

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 не є підозрюваним в кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування не доведено, що транспортний засіб є предметом злочину або отриманий незаконним шляхом. Накладення арешту позбавляє ОСОБА_4 права на розпорядження та користування транспортним засобом.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий в кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, причини неприбуття не повідомив, заяв щодо відкладення розгляду клопотання на адресу суду не направив.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 08.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2020 по справі №757/712/20-к накладено арешт на транспортний засіб марки BMW X-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ від замка запалювання вказаного автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, у зв`язку із чим слідчий суддя не приймає доводів представника власника майна про необґрунтованість накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною.

З огляду на фабулу кримінального провадження, що внесена до ЄРДР, та змісту ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, слідчий суддя погоджується, що вилучені у ОСОБА_4 транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на даній стадії провадження вважає наявними підстави для арешту майна.

Поряд із тим, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження № 0000079 внесене до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.

Санкція ст. 290 КК України передбачає покарання у виді штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Зокрема положення п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Вилучення належного ОСОБА_4 майна мало місце 08.01.2020. Поряд із тим, станом на час розгляду даного клопотання - 22.04.2020, жодній особі так і не повідомлено про підозру.

Слідчий, прокурор в провадженні в судове засідання не з`явились, не надали слідчому судді будь-яких матеріалів, як б дозволяли стверджувати про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

Строк, протягом якого здійснюватиметься досудове розслідування кримінального провадження № 0000079, на даний час чітко не окреслено, оскільки до повідомлення особі про підозру такий строк може неодноразово продовжуватись.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає непропорційним тривале обмеження ОСОБА_4 у праві власності, із вилученням належного йому автомобіля і неможливістю користування ним, завданням кримінального провадження у провадженні щодо злочину невеликої тяжкості.

За таких обставин вважаю наявними підстави для часткового задоволення клопотання та скасування накладеного на майно ОСОБА_4 арешту в частині заборони користуватися ним.

Слідчий суддя переконаний, що арешт із забороною розпоряджатись та відчужувати майно, з одного боку, забезпечить потреби досудового розслідування в частині збереження речових доказів, а з іншого не буде надмірним втручанням з боку держави у право власності особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2020 по справі №757/712/20-к, а саме в частині заборони користування автомобілем марки BMW X-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки BMW X-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ; ключем від замка запалювання вказаного автомобіля.

Транспортний засіб марки BMW X-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки BMW X-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ; ключ від замка запалювання вказаного автомобіля - повернути ОСОБА_4 .

В частині накладний арешт залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1