Справа № 495/2693/19
Номер провадження 1-кп/495/29/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5
провівши у залі суду в режимі відеоконференції відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0003801 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали, якою обраний вищезазначений запобіжний захід, спливає 16.04.2020 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченого спливає 16.04.2020 року.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років. Він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вказаного кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначив, що він тяжко хворіє туберкульозом та йому необхідна медична допомога, в якої в місяцях позбавлення волі йому постійно відмовляють. Зауважив, що куди би він не звертався за медичною допомогою та необхідними ліками, йому всюди відмовляють, у зв`язку з чим він не може з таким тяжким діагнозом перебувати у місяцях позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала думку свого підзахисного та заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Звернула увагу на те, що у її підзахисного є родина та двоє неповнолітніх дітей на утриманні. Просила суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких:вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуєтьсяособа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, враховуючи розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, свідки, те що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, суд вважає що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України та цілком доведена необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської міської прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 06.06.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст виготовлено та оголошено 10.04.2020 року о 15 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1