Справа № 202/1388/20
Провадження № 1-кс/202/1865/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

1 квітня 2020 року слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська зі скаргою в порядку статті 303 КПК України, в якій зазначає, що 28.02.2020 року СУ ГУНП в Дніпропетровській області була отримана його заява про кримінальне правопорушення. Однак в порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України відомості за його заявою не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За цих підстав, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Утвенко та Борисов проти Росії" щодо обов`язку держави порушити кримінальне провадження, норми ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 25, 214 КПК України, просить визнати бездіяльність СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невиконанні вимог ст. 214 КПК України, а саме у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення, зобов`язати уповноважену особу СУ ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою про кримінальне правопорушення, яка була отримана СУ ГУНП в Дніпропетровській області 28.02.2020 року, зобов`язати посадових осіб СУ ГУНП в Дніпропетровській області повідомити його про виконання судового рішення шляхом надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на виконання вимог ч. 4 ст. 535 КПК України повідомити суд про виконання даного судового рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, зазначивши, що у 2015 року в рамках кримінального провадження в нього був вилучений автомобіль NISSAN MAXIMA номерний знак НОМЕР_1 , який належить його дружині. Судом було відмовлено в арешті цього майна, проте до теперішнього часу зазначений автомобіль співробітниками поліції не повернуто, що, на його думку, свідчить про вчинення кримінального правопорушення. Наполягав на тому, що відповідно до норм статті 214 КПК України орган досудового розслідування не вправі відмовити у внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечило.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 28 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернувся до СУ ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про кримінальне правопорушення.

При цьому в своїй заяві ОСОБА_3 зазначив, що дана заява подається в порядку ст. 214 КПК України.

Зокрема, в даній заяві ОСОБА_3 вказує на те, що 12.06.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 203/3583/15-к та 29.10.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 200/23159/15-к у кримінальному провадженні № 0000317 було відмовлено в накладенні арешту на вилучене 11.06.2015 року майно - автомобіль NISSAN MAXIMA, зеленого кольору, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України є підставою для повернення цього майна. Між тим, даний автомобіль досі не повернутий, що, на його думку, свідчить про вчинення посадовими особами, які здійснювали досудове розслідування в кримінальному провадженні злочинів, передбачених ст. ст. 365, 367 КК України.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 просив протягом 24 годин внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою та надати йому відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За результатами перевірки заяви ОСОБА_3 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань СУ ГУНП в Дніпропетровській області не були внесені.

Зазначене зумовило ОСОБА_3 звернутися зі скаргою до слідчого судді.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 в справі № 818/15/18, у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з частиною 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені в частині 5 статті 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед інших відомостей, підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, також визначено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 КПК України, заява про кримінальне правопорушення як передумова для початку досудового розслідування для внесення відомостей за такою заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинна містити виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 , яка була отримана СУ ГУНП в Дніпропетровській області 28.02.2020 року, заявник повідомив орган досудового розслідування про утримання майна, яке він вважає безпідставним, та просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, на переконання слідчого судді, заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення відповідає вищевказаним вимогам, оскільки викладені в ній обставини формально можуть містити ознаки кримінального правопорушення, наявність чи відсутність якого може бути встановлена лише під час проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що завданням поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.
Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Засади кримінального провадження, передбачені главою 2 КПК України, встановлюють, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканність права власності.
За змістом статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У частинах 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та, зокрема, Перший протокол до неї.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати деяких необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (справа "Броньовський проти Польщі").
При цьому згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В одному зі своїх останніх рішень, Європейський суду з прав людини у справі «Утвенко та Борисов проти Росії» наголосив, що «відмова національних органів влади відкрити кримінальне розслідування вказувала на невиконання державою процесуального зобов`язання щодо забезпечення ефективного розслідування, як це передбачено у статті 3 Конвенції. Інформація, зібрана в рамках «попередньої перевірки», не включала гарантій, які притаманні ефективному кримінальному розслідуванню. Отже, відсутність ефективного розслідування тверджень заявників про жорстоке поводження складала порушення процесуального аспекту статті 3».

Враховуючи зазначену позицію Європейського суд з прав людини та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна дійти висновку, що держава не може відмовити особі в проведенні ефективного розслідування за її заявою про кримінальне правопорушення.

В своїй заяві від 28.02.2020 року, яка була подана до СУ ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 наполягає на неправомірному неповерненні вилученого майна, однак без проведення розслідування встановити обґрунтованість та правдивість тверджень заявника, в тому числі наявність чи відсутність самої події правопорушення, неможливо.

Слідчий суддя звертає увагу, що з правової норми статті 214 КПК України та запроваджених у державі внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок внесення після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відомостей за такою заявою до ЄРДР, так як згідно з ч. 1 ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК України. Повноваження суб`єкта оскарження в цьому випадку є обмеженими, він позбавлений змоги обирати з кількох юридично допустимих рішень, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тож повноваження суб`єкта оскарження полягають у самому внесенні даних до ЄРДР за зверненням. У такого роду правовідносинах останній має вчинити прямо визначену у КПК дію, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції.

Таким чином, на етапі прийняття заяви чи повідомлення про злочин, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України, на чому також наголошував заявник у судовому засіданні.

Тобто норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Тож відомості, викладені у заяві особи, поданій у порядку ст. 214 КПК України, мають бути внесені до ЄРДР, навіть якщо попередня перевірка такої заяви вказує на очевидну відсутність ознак конкретного правопорушення, оскільки в цьому разі орган досудового розслідування приймає рішення про закриття такого провадження відповідно до статті 284 КПК України і не вправі відмовити особі з цих підстав у внесені відомостей за її заявою до ЄРДР.

З огляду на наведене, заявнику не може бути відмовлено в проведенні державою розслідування відомостей, викладених у його заяві, оскільки в іншому разі це може свідчити про порушення своїх зобов`язань.

В даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження була отримана заява про кримінальне правопорушення, але за нею у строки, визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 28.02.2020 року та надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимоги ОСОБА_3 у частині визнання бездіяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області не підлягають задоволенню, оскільки статтею 307 КПК України визначений конкретний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність.

Крім того, положеннями КПК України не передбачено повідомлення органом досудового розслідування слідчого суддю про виконання прийнятих ним рішень.

Отже, скарга підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. ст. 303-304, 306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 28.02.2020 року та надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України - 6 квітня 2020 року об 11-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1