ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/437/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представників власника майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0005206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0005206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту на майно, вилученого 22.01.2020 року під час огляду місця події в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. О. Яроша 21.
Слідчий суддя вказав, що ухвалою слідчого судді від 31.01.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на огляд приміщення, проведеного 22.01.2020 року за адресою: м. Харків, вул. О. Яроша 21. Таким чином, вилучене майно вважає недопустимим доказом, оскільки його вилучення відбулося із порушенням процесуальних норм, у зв`язку із чим відсутні підстави для його збереження та не доведена необхідність у накладенні на нього арешту.
Прокурор, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року скасувати. Постановити нову, якою накласти арешт на вилучені речі та предмети 22.01.2020 року згідно протоколу огляду.
В апеляційній скарзі її автор вказує, що за результатами огляду була отримана інформація про протиправну діяльність, та слідчим вилучено майно, яке свідчить про незаконне вчинення триваючого злочину за ч. 1 ст. 203-2 КК України. Слідчий суддя дійшов невірного висновку про відсутність підстав для арешту майна, не врахував, що майно є речовим доказом, оскільки існують підстави вважати про незаконне походження та використання. Повернення вилучених речей може негативно вплинути на встановленні істини у кримінальному провадженні, а також призначення і проведення експертиз. Відмова у наданні дозволу на проведення огляду не є перешкодою для вирішення питання про накладення арешту на майно, оскільки ця ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку та не набрала законної сили. Відмова в задоволенні клопотання не вмотивована.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, думку представників власника майна, які заперечували проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги. З матеріалів наданих апеляційному суду встановлено, що в провадженні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0005206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Слідчий та прокурор у клопотанні зазначають, що досудовим розслідуванням встановлено, що на території Шевченківського району м. Харкова за адресами вказаними у клопотанні, в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 незаконно працюють зали гральних автоматів. 22.01.2020 року за цією адресою було виявлено приміщення, в якому розповсюджуються ігрові білети лотерей. Цього ж дня слідчим було проведено огляд приміщення та виявлено майно, яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні. Орган досудового розслідування вважає, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та необхідне для проведення лотерей. Відповідно змісту рапорту від 22.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється незаконне розповсюдження лотереї. В ході перевірки документів щодо діяльності з реалізації лотерей було встановлено, що ліцензії на зайняття такою діяльністю були прострочені ще в 2014 році.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України арешт майна допускається з метою
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Згідно вимог ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Приписами ст. 234 КПК України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що ухвалою від 31.01.2020 року відмовлено в наданні дозволу на проведення огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана інформація прокурором не спростована. Апеляційні доводи про те, що ця ухвала слідчого судді оскаржена та не набрала законної сили не знайшла свого підтвердження. Крім того, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про проведення огляду приміщення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на вказані правові норми, слідчим та прокурором при зверненні із клопотанням не доведено правових підстав для вилучення майна, тому ухвала слідчого судді є вмотивованою та не підлягає скасуванню за апеляційними доводами.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0005206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді