Номер провадження: 11-кп/813/1356/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 у кримінальному провадженні №0001002, внесеному до ЄРДР 28.12.20128, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тазбичі, Чечня РФ, громадянина Російської Федерації, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживав в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, а саме до 01.06.2020. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн.
Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, триває судовий розгляд справи, досліджуються докази, також ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, яке підсудне Приморському районному суду м. Одеси; районним судом встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, по суті справа не розглядається, а лише вирішуються питання про продовження строків тримання під вартою; районним судом не надано належної оцінки ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, будь-яких письмових доказів існування ризиків, стороною обвинувачення суду не надано. Також на думку апелянта, районним судом не обґрунтовано рішення щодо неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу та встановлено непомірний розмір застави без врахування матеріального становища обвинуваченого, відомостей щодо його віку, стану здоров`я, а також знаходження на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та цивільної дружини.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про залишення його апеляційної скарги без розгляду, так як ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2020 звільнено з-під варти в залі суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.
За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_7 стороною обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Також, на думку апеляційного суду, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений не має постійного місця проживання та будь-яких соціальних зв`язків в Україні, офіційно не працевлаштований, оголошувався в розшук, що свідчить про те, що існуючі на момент продовження строку тримання під вартою ризики не зменшились.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом встановлено непомірний розмір застави, апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, так як рішення районного суду в цій частині є обґрунтованим, вмотивованим та таким, що відповідає вимога ст. 182 КПК України.
Також апеляційному суду не надано доказів щодо скрутного матеріального становища обвинуваченого, стану його здоров`я, наявності на утриманні неповнолітніх дітей та цивільної дружини.
Крім цього, апеляційний суд враховує той факт, що в даному кримінальному провадженні судовий розгляд завершено та вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного йому майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано час попереднього ув`язнення в період з 27.04.2013 по 29.02.2016 та з 03.02.2018 по 27.04.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду, ОСОБА_7 вважається таким, що відбув призначене покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 у кримінальному провадженні №0001002, внесеному до ЄРДР 28.12.2012, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4