Провадження № 1-кп/161/188/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 січня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001857, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 23.07.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого:

*11.12.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою Ковельського районного суду Волинської області від 26.05.2014 на підставі Закону України «Про амністію», строк відбування покарання скорочено на половину, звільненого 05.06.2015 по відбуттю строку покарання;

*03.08.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі; дані про звільнення відсутні, зі слів звільненого 15.03.2019 по відбуттю строку покарання);
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, 25 травня 2019 року близько 17.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі занедбаного недобудованого трьохповерхового приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні близько трьох ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя у вигляді саден на шкірі обличчя та слизовій оболонці нижньої губи, які згідно висновку експерта №395 від 18.06.2019 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в результаті чого потерпілий впав на плиткове покриття, після чого, відімкнувши блискавку правої кишені спортивних штанів потерпілого, відкрито викрав грошові кошти в сумі 600 грн та два ключі вартістю по 50 грн кожен, які були на брелоку, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно, не визнав. Суду дав показання, що 25.05.2019 в обідню пору разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в одній з кімнат закинутого приміщення по вул.Івана Франка. Згодом туди приїхала компанія з 4 хлопців та 2 дівчат, та сіли в іншій кімнаті. Через певний проміжок часу до них зайшов потерпілий, запропонував приєднатись до них та відсвяткувати його день народження. ОСОБА_7 пішов туди, а він залишився у коридорі розмовляти з своїм братом по телефону. Потім приєднався до тієї компанії, випили спиртного, він знову вийшов на коридор, а коли повернувся, то потерпілий почав щось шукати та висловив до нього претензію з приводу зниклої у нього колонки. З цього приводу між ними виникла суперечка та шарпанина (на ІІ поверсі), внаслідок якої він вдарив тричі кулаком в обличчя потерпілого, від чого той впав, а він втік. Ні грошей, ні ключів у потерпілого він не викрадав. Його було затримано приблизно через 30 хвилин біля магазину «7/23», де він перебував разом з братом та його компанією. Їх доставили до відділку, після чого усіх, окрім нього, відпустили. Потерпілого вперше побачив на місці події, раніше знайомими не були, неприязних відносин, до моменту виникнення конфлікту, не було, чому він його оговорює йому не відомо. Готовий понести покарання за фактично вчинені ним дії, зокрема за спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, просив суворо його не карати.
Незважаючи на фактичне не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.
Так потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання, що 25.05.2019 зустрівся з друзями о 15.00 год. поблизу Порт Сіті, де придбали продукти харчування та автомобілем таксі поїхали на вул.Івана Франка в недобудоване приміщення, де святкували його день народження, розмовляли та вживали спиртне у невеликій кількості (присутні були - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ). Згодом він виявив, що з вікна пропала його колонка, з цього приводу між ним та обвинуваченим, який був в іншій компанії, виникла суперечка, яка переросла у шарпанину, а потім біля виходу вже на першому поверсі між ними розпочалась бійка. Обвинувачений вдарив його тричі кулаком в обличчя, від чого він впав на лівий бік, а той розстебнув праву кишеню брюк та викрав гроші в сумі 600 грн та 2 ключі, після чого зник. Ствердив, що обвинувачений розпочав бійку першим, у той момент він стояв обличчям до нього та намагався вдарити руками у відповідь, однак не попав. Ствердив, що мав з собою гроші, оскільки йому подарували батьки 1000 грн та бабуся 100 грн (з них - 400 грн. витратив на продукти в гіпермаркеті «Там-Там», близько 70 грн заплатив за таксі). Категорично зазначив, що після усіх витрат у нього залишилось ще 600 гривень (по 200 грн. 3 купюри), оскільки він їх перераховував. Ключі та гроші не міг загубити, оскільки кишеня була закрита і він точно бачив як обвинувачений їх забирав та просив цього не робити, однак той не реагував. Потім він зателефонував татові, розповів про побиття та викрадення грошей і той викликав поліцію. Зазначив, що у компанії з ОСОБА_4 було кілька хлопців, однак ніхто з них не вчиняв неправомірних дій щодо нього, одному з них він повідомив про викрадення коштів обвинуваченим та просив допомогти їх повернути, на що той повідомив «що він у цьому безсилий». Збитки не відшкодовані, однак цивільного позову не заявляв, щодо покарання поклався на погляд суду.
Показання потерпілого ОСОБА_6 судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілого об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2019 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 повідомив орган досудового розслідування про відкрите викрадення грошових коштів у сумі 600 грн. та двох ключів.

З протоколу огляду місця події від 25.05.2019 (з фототаблицями) вбачається, що було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення - недобудоване трьохповерхове приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , де в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_6 деталізував власні показання щодо обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення. При цьому, такі його показання, відповідають показанням, даним ним, відповідно до ст.23 КПК України, безпосередньо в судовому засіданні.
Згідно висновку судового медичного експерта №395 від 18.06.2019 у потерпілого ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження: забій м`яких тканин обличчя у вигляді саден на шкірі обличчя та слизовій оболонці нижньої губи. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний в ухвалі суду та в медичній документації, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та анатомічну локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень малоімовірна можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту /як з прискоренням так і без/. (Експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 10.06.2019 року).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17.07.2019 (з доданими фототаблицями), проведеного в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що останній розповів про обставини конфлікту, вказав на місце, розповів про механізм нанесення обвинуваченим ударів та відкрите викрадення належних йому грошових коштів та ключів. При цьому, такі показання повністю відповідають його показаннями, даним безпосередньо в судовому засіданні та іншим здобутим та дослідженим у справі доказам.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання, що приблизно в травні 2019 року в 17.00 год. він разом з знайомими - Стасом, ОСОБА_14 і ще кількома особами були у закинутій будівлі (за новобудовою «Яровиця»), де святкували день народження ОСОБА_15 , розмовляли та вживали спиртне. Ствердив, що за придбане спиртне, продукти харчування та таксі розраховувався потерпілий, після чого бачив, що у нього залишались гроші (точної суми не пам`ятає). У вказаній будівлі багато кімнат, і в сусідній був обвинувачений з друзями та також вживали спиртне. Згодом почув та побачив на другому поверсі бійку між потерпілим та обвинувачем, однак не втручався, а пішов геть. Через кілька хвилин до нього зателефонував ОСОБА_6 та попросив повернутись на місце події. Підійшовши він побачив, що в останнього було побите обличчя, і з його слів - обвинувачений викрав у нього грошові кошти в сумі 600 грн.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання, що весною 2019 року святкували день народження ОСОБА_6 , поїхали в закинуту будівлю по вул.Івана Франка (їх було 5-6 чоловік). Вони сиділи в одній з кімнат, слухали музику, розмовляли та вживали спиртне. При цьому, в сусідній кімнаті сиділа інша компанія. Потім почався якийсь конфлікт, під час якого бачила, як потерпілий та обвинувачений бились між собою (і на І, і на ІІ поверсі), а потім хтось сказав, що зникли гроші і колонка, обставин їх зникнення не бачила. В подальшому вона пішла з подругами гуляти. Потерпілий розповідав, що викликав на місце події працівників поліції, оскільки ОСОБА_4 його побив та викрав гроші. Ствердила, що дійсно, вже перебуваючи на місці події, бачила гроші в потерпілого купюрами по 200 грн, однак точної їх суми не знає.
Свідок ОСОБА_17 /в присутності законного представника ОСОБА_18 / в судовому засіданні дав показання, що весною 2019 року зустрілись разом з друзями поблизу гіпермаркету «Там-Там» (4-6 осіб), купили продукти харчування, викликали таксі та поїхали на вул.Івана Франка, за все розраховувався ОСОБА_6 . Перебуваючи у недобудованій будівлі бачив як потерпілий шукав колонку, з якої вони слухали музику, оскільки вона пропала. З цього приводу між потерпілим та обвинуваченим стався конфлікт, під час якого ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 . Оскільки він злякався за себе, тому втік звідки як тільки вони почали битись, тому інші події йому не відомі.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні дала показання, що в травні 2019 року вона зустрілась з подругою ОСОБА_20 та хлопцями та на таксі поїхали в недобудоване приміщення по вул.Івана Франка м.Луцька, де розмовляли, слухали музику та вживали спиртне. Потім вона з ОСОБА_21 пішли в магазин купити алкогольні напої та сигарети, а коли повернулись, то побачили, що зникла колонка і її всі шукали. Потім почули крики, коли вийшли, то побачили, що потерпілий і обвинувачений бились між собою, після цього вони пішли звідти. В подальшому зі слів ОСОБА_6 їй стало відомо, що ОСОБА_4 викрав у нього гроші. Ствердила, що на момент перебування у вищевказаній будівлі в потерпілого було приблизно 500 грн.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дав показання, що влітку 2019 він разом з обвинуваченим та ще одним товаришем (Надін) прийшли в недобудоване приміщення, що по вул.Івана Франка м.Луцька, де сиділи в одній з кімнат 2 поверху та вживали спиртне. Почули, що у вказане приміщення прийшли хлопці та дівчата. Згодом між обвинуваченим та потерпілим розпочався конфлікт з приводу зникнення якоїсь речі потерпілого, який переріс у бійку. Зазначив, що особисто він не бачив, щоб обвинувачений у потерпілого щось забирав, однак тоді він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, тому деталей не пам`ятає. Після бійки він пішов звідти, однак через кілька хвилин повернувся, щоб забрати горілку, яка там залишилась, однак там вже були працівники поліції.
Показання даних свідків судом беруться до уваги, оскільки усі вони вони прямо підтвердили наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, а також наявність певної суми коштів у потерпілого, які зникли саме після цієї бійки. Показання даних свідків підтверджуються і письмовими доказами, що проаналізовані вище. Окрім того, за наявності показань потерпілого, які беруться судом до уваги та кладуться в основу даного вироку, опосередковано підтверджують факт викрадення коштів, наявних у потерпілого, особою, яка наносила тілесні ушкодження саме обвинуваченим ОСОБА_4 .
Поряд з цим, суд вважає недопустимим доказом, якими орган досудового розслідування, поряд з іншими доказами, обгрунтував винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, а саме - протокол пред`явлення осіб для впізнання від 26.05.2019 року, під час якого потерпілий ОСОБА_6 , серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказав на особу під №1 ОСОБА_4 як на такого, який причетний до вчинення злочину відносно нього, опізнавши його за загальними рисами обличчя та статурою, так як він проведений у порушення порядку, встановленому чинним КПК, з порушенням права на захист.

Так, з протоколу затримання особи від 26.05.2019 вбачається, що фактичний час затримання ОСОБА_4 25.05.2019 о 23.00 год. (хоча як встановлено в судовому засіданні його було фактично затримано раніше по часу), саме з цього часу, відповідно до ст.48 КПК України, повинно бути залучено захисника і всі слідчі (розшукові) дії повинні проводитись виключно у його присутності. Оскільки під час проведення впізнання, яке проводилось вже 26.05.2019 о 03.15 год. (тобто після фактичного затримання ОСОБА_4 ), участь захисника не забезпечено, чим грубо порушено право обвинуваченого на захист, окрім того, дана слідча дія проводилась в нічну пору доби (о 03.15 год.), хоча невідкладності в її проведенні не було, так як обвинувачений на момент її проведення вже був затриманим, томувстановлені внаслідок цієї слідчої дії докази є недопустимими та не можуть бути покладені в основу вироку.

Визнання вказаного доказу не допустимим не впливає, за наявності вище перелічених доказів, а також на безпосередню вказівку як потерпілим, так і свідками про вчинення неправомірних дій саме обвинуваченим, на їх достатність для прийняття відповідного процесуального рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10 грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Грабіж вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватись ним.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв тощо) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 завдавши ряд ударів потерпілому, у його присутності, усвідомлюючи, що його дії помічені останнім, так як він просив припинити незаконні дії, після чого відкрито викрав належне йому майно грошові кошти та ключі, викравши його з правої кишені штанів потерпілого, після цього мав реальну можливість ними розпоряджатись, оскільки на протязі 30 хвилин він вільно пересувався по місту, виконавши діяння, що утворює об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.
З довідки ВОПЛ вбачається, що ОСОБА_4 з 2010 перебував під наглядом з діагнозом: «Гіперкінетичний розлад поведінки, змішаний розлад шкільних навиків», у 2015 лікувався стаціонарно з діагнозом: «Гостра інтоксикація внаслідок вживання психоактивних речовин з суїцидальною спробою», у 2016 проходив амбулаторну судово-психіатричну експертизу з діагнозом: «Гіперкінетичний розлад поведінки, змішаний розлад шкільних навичок».
З висновку судово-психіатричної експертизи №83 від 05.07.2019 вбачається, що ОСОБА_4 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки емоційно-нестабільного розладу особистості, обтяженого алкогольною інтоксикацією, однак вираженість розладів психіки не сягала ступеня, котрий би позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 страждає на емоційно-нестабільний розлад особистості в стані нестійкої компенсації, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_6 дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, як прямо, так і опосередковано стверджуються і показаннями свідків, допитаних безпосередньо в судовому засіданні, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, кваліфікуючи його дії за ст. 186 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що стверджується консультативним висновком спеціаліста №1327 від 25.05.2019, та рецидив злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, збитки потерпілому не відшкодовані, останній щодо покарання покладався на розсуд суду (не наполягаючи на суворій мірі), однак вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, не визнав, зважаючи на його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за що відбував реальні міри покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив умисний корисливий злочини, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд призначає покарання, з врахуванням думки потерпілого, в межах санкції ст. 186 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ухвалою від 28.05.2019 року та продовжений ухвалами від 23.07.2019 року, від 19.09.2019, від 15.11.2019, від 13.01.2020, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186 ч.2 КК України та призначити покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 травня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1