Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000917,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 .

Накладено арешт на тимчасово вилучене 23 вересня 2019 року у ОСОБА_5 майно автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_7 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зберігається у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області (вул.Технінча,1, м.Сарни Рівненської області).

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що є підстави стверджувати. Що вказаний автомобіль використовувався для вчинення кримінального правопорушення та буде використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до ст.98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) є речовим доказом.

В апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на даний автомобіль.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно наявного у матеріалах даного кримінального провадження висновку експерта №3.4-44/17 від 15.05.2017 р. будь-яких ознак підробки ідентифікаційного номеру даного автомобіля не виявлено, однак відповідно до акту експертизи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу воно було підробленим.

При цьому, апелянт зазначив, що за даними облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України в реєстраційному екзаменаційному підрозділі м.Чернівці при Управлінні державної автомобільної інспекції УМВС у Чернівецькій області зареєстровано вказаний автомобіль, видано свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_2 від 17.08.2013 р. на імя ОСОБА_7 та відсутня інформація щодо фактів накладення обмеження на даний транспортний засіб.

Також ОСОБА_5 зазначив, що даний автомобіль був у нього вилучений, у зв`язку з чим він звертався зі скаргами про його повернення. Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 23.08.2018 р. була задоволена його скарга, визнана незаконною бездіяльність органу досудового розслідування і зобов`язано повернути йому автомобіль.

Однак, як вказав апелянт, 23.09.2019 року він був зупинений на вказаному автомобілі працівниками патрульної поліції та під час перевірки документів за участі слідчого Сарненського ВП ГУНП цей автомобіль знову був у нього вилучений у зв`язку з наявність ознак підробки свідоцтва про його реєстрацію та відкрито кримінальне провадження за ч.4 ст.358 КК України.

На його переконання слідчий суддя ОСОБА_8 є упереджений у даному провадженні, а тому оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею, який підлягав відводу.

При цьому, ОСОБА_5 вказав, що дане клопотання про арешт майна було розглянуте без його виклику, її копію він отримав поштою лише 29.10.2019 р., а тому вважає, що строк на її апеляційне оскарження ним не пропущений.

На адресу апеляційного суду надійшли заяви апелянта ОСОБА_5 від 02.12.2019 р. та прокурора ОСОБА_9 від 10.12.2019 р., в яких кожен просив провести апеляційний розгляд без його участі. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що повністю підтримує апеляційну скаргу, а прокурор просив відмовити у задоволенні скарги.

За наведених обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

З матеріалів даного судового провадження вбачаєьться, що в них відсутні дані про час отримання апелянтом копії оскарженої ухвали, яка постановлена за його відсутності. Вказана обставина дозволяє зробити апеляційному суду висновок, що ОСОБА_5 не пропустив встановлений кримінальним процесуальним законом строк на оскарження цьго судового рішення.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Сарненського відділу поліції ГУ НА в Рівненській області здійснюється досудове розслідування №0000917 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

У ході цього розслідування вставнолено, що 23 вересня 2019 року о 14 год. 04 хв. працівниками поліції в межах проїзної частини вул. Матросова м.Сарни РІвненської області, зупинено автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 у якого при перевірці документів на право керування даним автомобілем виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 із явними ознаками підробки (розмитий, нечіткий текст з явними нерівностями тощо).

За даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.09.2019 р. о 17 год. 22 хв. за вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження №0000917.

Постановою слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000917.

Частина 1 ст.98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст.170 цього Кодексу встановлює, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, яке було вилучено у ОСОБА_5 23.09.2019 р., оскільки це майно відповідає критеріям передбаченим ст.98 КПК і воно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, що дає підстави для арешту майна, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Під час апеляційного розгляду апелянт не надав суду документів, які свідчать про правомірність володіння цим майном.

Водночас колегія суддів погоджується із запереченнями прокурора щодо не надання ОСОБА_5 жодних належних та допустимих доказів про належність вказаного транспортного засобу саме апелянту.

Також апеляційниий суд зауважує, що за вимогами п.2.1. Правил дорожнього руху (далі - Правил), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому, згідно п.2.2 Правил, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Оскільки справжність свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Audi A8», номерний знак НОМЕР_1 , викликає сумнів, то до з`ясування вказаної обставини шляхом проведення відповідної експеритизи вказаного документа, відсутні підстави для поверення вказаного майна апелянту.

З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що за аналогічним фактом також вносились відомості до ЄРДР №0000092 від 28.01.2017 р. (використання ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Audi A8», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками підробки. Правова кваліфікація ч.4 ст.358 КК України). Згідно висновку експертизи №3.4-43/17 від 27.02.2017 р., бланк наданого на експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , не відповідає аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що виготовлені на підприємстві, яке здійснює випуск продукції даного виду.

Зазначене підтверджено доданою до апеляційної скарги ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_8 від 31.07.2017 р.

Вказане дозволяє зробити висновок про безпідставність доводів апелянта щодо упередженості слідчого судді, який постановив оскаржене рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що ухвала слідчого судді про арешт цього автомобіля і свідоцтва про його реєстрацію постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000917 залишити без змін, а апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3