Справа №635/1760/20
Провадження № 1-в/635/249/2020
УХВАЛА

22 травня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.01.2000 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 140, ч.1 ст. 145, ч.3 ст.222 КК України ( в редакції 1960 року) із застосуванням ст.42 КК України ( в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-28.04.2010 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 26.09.2013 звільнений по відбуттю призначеного покарання,

засудженого 30 жовтня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 152, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України.

В судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 надали через канцелярію суду заяви, в яких просили вирішувати дану справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 , що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 152, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Даний вирок набрав законну силу 01 грудня 2014 року.

На підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 03.08.2014 по 01.12.2014 за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2014 року зараховано за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

У відповідності до ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2018 року засудженому ОСОБА_4 змінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі, на більш м`яке у виді обмеження волі строком на 3 роки 14 днів.

У відповідності до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2019 року зараховано засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2014 року за ч.1 ст.152, ч.2 ст.187, ст.70 КК України, який замінено на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2018 року, час слідування під вартою до виправного центру з 22 березня 2018 року по 02 липня 2018 року, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Як вбачається із характеристики на засудженого ОСОБА_4 , останній в місця позбавленні волі знаходиться з 03.08.2014. З 06.08.2014 по 24.12.2014 перебував у Харківському слідчому ізоляторі, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. Характеризувався посередньо. З 24.12.2014 по 02.07.2018 відбував покарання в Петрівській виправній колонії Управління ДПтС України в Кіровоградській області (№49). За час тримання в колонії характеризувався позитивно, допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та один раз правами начальника відділення. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Чотири рази заохочувався правами начальника відділення. У 2016 році закінчив Петрівський навчальний центр № 49 за спеціальністю штукатур, у 2017 року за спеціальністю електромонтер. 02 липня 2018 року прибув до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2018, якою невідбуту частину покарання у виді 3 років 14 днів позбавлення волі замінено обмеженням волі на той самий строк, відповідно до ст. 82 КК України як особі, яка стала на шлях виправлення. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, в теперішній час працевлаштований електриком в господарчій обслузі установи згідно ст. 60 КВК України. До роботи ставиться сумлінно, виконує в повному обсязі поставлені робітничі норми та завдання. Правил техніки безпеки дотримується. Раніше вимоги режиму тримання порушував, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, після проведеної виховної роботи, зробив для себе правильні висновки та змінив поведінку в позитивний бік, в теперішній час вимоги режиму тримання виконує свідомо, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 3 (три) рази адміністрацією установи. Характеризується позитивно. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад іншим засудженим. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. За характером врівноважений, цілеспрямований, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У побуті завжди має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, підписаної начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_5 від 02.03.2020, у засудженого ОСОБА_4 за період відбування покарання було шість стягнень (останнє у 2019 році) та вісім заохочень (чотири з яких у виправному центрі).

У відповідності до довідки за вих.№14/022 від 21.01.2020, видана начальником сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 , встановлено, що на дату видачі довідки виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до центру не надходили, а за час відбування покарання кошти з ОСОБА_4 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Із довідки за вих.№14/021 від 21.01.2020 за підписом головного бухгалтера державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 вбачається, що засудженому ОСОБА_4 з серпня 2019 року по грудень 2019 року нараховувалась заробітна плата за роботу на контрагентських об`єктах та господарській обслузі.

Відповідно до частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Суд не приймає до уваги доводи засудженого стосовно того, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже за період перебування засудженого ним не вчинялись дії направлені на відшкодування завданих його діяннями збитків ані потерпілій, ані державі, а після заміни покарання на більш м`яке в порядку статті 82 КК України, засудженим було отримано як одне стягнення, так і чотири заохочення. Тим паче, що у виправному центрі засуджений перебуває з липня 2018 року. Тенденція отримання засудженим заохочень розцінюється як прояв покращення поведінки засудженого, яка свідчить про те, що він став на шлях виправлення, проте без наявності інших обставин, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, враховуючи мету покарання, тенденцію задовільної поведінки засудженого з огляду на наявність одного стягнення на противагу трьом заохоченням за останній рік, відсутність відшкодування завданих діянням збитків як потерпілій, так і державі, а також відсутність будь-яких спроб направлених на таке відшкодування, суд зазначає, що у даному випадку це свідчить про передчасність такого заходу як умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, з приводу того, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а фактичне відбуття 2/3 призначеного покарання та наявність заохочень є не достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого. Відтак, на разі для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого суд не вбачає підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 27 травня 2020 року

Суддя ОСОБА_1