справа № 208/7933/19 № провадження 1-кп/208/442/20
ВИРОК
Іменем України

25 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002096 від 09.11.2019 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову загальну освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.09.2001 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185, 44, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- 10.10.2003 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, 69, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 місяці 11 днів, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 08.11.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк тривалістю 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.10.2003 року, до відбуття 7 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 07.03.2011 року із Синельниківської ВК (№ 94) Дніпропетровської області;
- 03.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 місяці;
- 27.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 місяців, звільнений 12.10.2016 року по відбуттю строку покарання;
- 30.01.2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 21.01.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.01.2018 року, остаточно до відбуття - позбавлення волі строком на 3 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
08.11.2019 року о 23:52 годині ОСОБА_4 перебував у приміщенні кафе-бару «Коктейль-бар», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Свободи 42-В. В цей час там перебувала раніше незнайома йому ОСОБА_6 , поруч із якою на столі знаходився належний їй мобільний телефон «Nokia 3.1 Plus TA-1104 DS 3/32 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей час ОСОБА_4 побачив зазначений мобільний телефон та у нього раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на викрадення зазначеного телефону.
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на викрадення належного ОСОБА_6 мобільного телефону «Nokia 3.1 Plus TA-1104 DS 3/32 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи 08.11.2019 року о 23:52 годині у приміщенні кафе-бару «Коктейль-бар», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Свободи 42-В, діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вчиняє протиправне, вилучення чужого майна поза волею власника, 08.11.2019 року о 23:52 годині, підійшов до столику, на якому знаходився зазначений телефон та рукою взяв його, після чого поклав собі до кишені та попрямував до виходу з бару.
В цей момент ОСОБА_6 , помітивши протиправні дії ОСОБА_4 , голосно почала вимагати від нього повернути телефон. ОСОБА_4 , цілком усвідомлюючи, що його дії помічені, тобто усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, проігнорувавши вимоги ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, вибіг з бару, після чого побіг у напрямку двору буд. № 2 по вул. Ковалевича в м. Кам`янському, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довівши свій протиправний умисел до кінця.
Протиправними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на суму, згідно висновку експерта № 19/12.1/1264 від 15.11.2019 року, 2 699, 67 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що у день та час, зазначені в обвинувальному акті, відпочивав у барі, побачив телефон, який вирішив викрасти, оскільки поруч нікого не було. Поклав телефон до кишені та попрямував до виходу з бару, однак його дії були помічені, оскільки він не хотів повертати викрадений телефон, то втік. Щиро кається, прохає його суворо не карати, врахувати його хворобу на туберкульоз, наявність літньої родички, вважав за можливе перерахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за її відсутності, цивільний позов нею не заявлений, щодо виду та міри покарання підтримує позицію прокурора.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим, докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, класифікується як тяжкий злочин;
- особу винуватого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, перебування його на обліку лікаря нарколога, неперебування його на обліку лікаря психіатра, наявність обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, без застосування передбаченого ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом і без звільнення його, згідно ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено підстав для застосування приписів ст. 69, 75 КК України. Покарання слід призначити з урахуванням положень ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунком попереднього ув`язнення - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, оскільки обвинуваченим злочин вчинений 08.11.2019 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII.
Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з огляду на наявність ризиків ухилення від призначеного покарання та вчинення інших кримінальних правопорушень. Враховуючи обґрунтованість вказаних ризиків, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.01.2020 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання - 09.11.2019 року, зарахувавши йому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.01.2020 року у період з 11.09.2017 року по 11.09.2019 року та період попереднього ув`язнення з 09.11.2019 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/1264 від 15.11.2019 року у сумі 628, 04 грн (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки).
Речові докази:
- мобільний телефон «Nokia 3.1 Plus TA-1104 DS 3/32 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_6 ;
- оптичний диск з відеозаписом камери внутрішнього відеоспостереження кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1