Справа № 127/5404/20
Провадження №11-сс/801/211/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
слідчого ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 01.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 вранці 01.03.2020 (точний час слідством не встановлено) при зустрічі із малознайомим ОСОБА_11 на території залізничного вокзалу в м. Вінниці по площі Привокзальній дізнався про наявність у останнього при собі грошових коштів в невстановленій сумі.
По завершенню вказаної зустрічі ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив здійснити напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння наявним у нього майном, про що він у невстановлений спосіб домовився із ОСОБА_8 , вступивши таким чином з останнім у попередню змову на скоєння розбійного нападу.
В подальшому, реалізовуючи вищевказану змову, ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 , домовившись із ним про зустріч о 16.00 год.
01.03.2020 близько 16:00 год., перебуваючи біля приміщення котельні, яка розташована неподалік спортивного стадіону ВПУ № 11, що по вул. Немирівське Шосе у м. Вінниці, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої та в цей час ОСОБА_10 і ОСОБА_12 почали реалізовувати свій спільний злочинний умисел. Так, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_11 з вимогою передати йому наявні при потерпілому грошові кошти, на що ОСОБА_11 відмовив.
Тоді ОСОБА_8 , діючи спільно із ОСОБА_10 , опираючись на дії один одного, керуючись метою власного незаконного збагачення, умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснили напад на ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_11 , в результаті чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 ногою наступив на руку ОСОБА_11 , та, погрожуючи йому фізичною розправою, примусив не чинити опір.
В подальшому, ОСОБА_8 узяв до рук дерев`яну палицю та наніс нею невстановлену слідством кількість ударів по голові ОСОБА_11 , застосовуючи таким чином фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 . В цей час, ОСОБА_10 з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_11 дістав належні останньому грошові кошти в сумі 2000 грн., 50 доларів США, що станом на 01.03.2020 згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 1228,05 грн., та мобільний телефон марки "Хуавей 7" в корпусі чорного кольору вартістю близько 2 тис. грн. Вказані цінності ОСОБА_10 забрав собі, після чого разом із ОСОБА_8 залишили місце події.
Внаслідок спільних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження (згідно з виписками МКЛ ШМД від 02.03.2020) у вигляді садна верхньої губи та короткочасного стиснення правої кисті, а також матеріального збитку на загальну суму близько 5228,05 грн
Слідчий вважав, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції ГУНП Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто з 19-30 год. 01.03.2020 р. до 19-30 год. 29.04.2020 р.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчий суддя 03.03.2020 року ухвалив необґрунтоване рішення у зв`язку із необ`єктивним з`ясуванням обставин провадження, без наведення належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення саме такого рішення. А саме, ні на час оголошення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, ні на час постановлення 03.03.2020 року слідчим суддею оскаржуваної ухвали, стороною обвинувачення не зібрано та не представлено доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення. Також, на думку захисника, слідчий суддя при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , порушив вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу.
Вважає, що слідчий суддя всупереч вимог п.4 ч.1 ст.178 КПК України неправильно оцінив в сукупності всі дані щодо особи підозрюваного, в тому числі міцність соціальних зв`язків, а саме наявність у нього родини, раніше не судимий, має постійне місце проживання, до затримання працював за цивільно-правовими угодами. Також слідчим суддею в порушення вимог ст.183 КПК України не було розглянуто застосування інших альтернативних запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 ..

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого захисника і також просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та підозрюваного, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Дана підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, а саме: протоколом про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 від 01.03.2020 року; протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року.; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_11 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_11 від 01.03.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_14 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_14 від 01.03.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_15 від 01.03.2020 року; протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року; довідкою МКЛ ШМД №5080 від 01.03.2020 року; іншими матеріали кримінального провадження.
Слідчий суддя виходив з того, що такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий в своєму клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що, на переконання слідчого судді, унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя також взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, відсутність у нього постійного місця роботи та доходу, відсутність стійких соціальних зв`язків, а також доведені прокурором обставини, що передбачені п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення слідчому судді доказів вини підозрюваного ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, з тих підстав, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного житла, сім`ї, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняз урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінку, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, та дійшов вмотивованого висновку про задоволення клопотання слідчого.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_11 , що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Суд апеляційної інстанції вважає постановлене судове рішення законним і обґрунтованим.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4