Номер провадження: 11-сс/813/545/20
Номер справи місцевого суду: 521/4677/20 1-кс/521/1682/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції, апеляційну скаргу за захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до ЄРДР 25.03.2020 року,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до ЄРДР 25.03.2020 року.

Строк дії ухвали визначено до 23.05.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, захисник стверджує, що:

- ризики не доведені;

-слідчим суддею не було враховано стан здоров`я підозрюваного;

- підозра вручена з порушенням ч.2 ст. 278 КПК України.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2020 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до ЄРДР 25 березня 2020 року, яке в той же день було озвучено ОСОБА_8 та вручена його захиснику ОСОБА_7 особисто під розписку.(а.с. 27-29;32)
З оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину при таких обставинах.
25 березня 2020 о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці Героїв Крут в м. Одесі на автомобілі марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 (польської реєстрації), за кермом якого перебував ОСОБА_11 , побачили ОСОБА_12 , який стояв біля будинку №54 по вулиці Героїв Крут в м. Одесі. В цей час у ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 винник злочинний умисел спрямований на викрадення ОСОБА_12 , після чого, вони, як співучасники, розподілили свої ролі у спільному злочинному умислі наступним чином.
Так, в цей же час та в тому ж місці, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на вказаному автомобілі під`їхали до вказаного будинку, після чого вийшли з автомобіля, підбігли до ОСОБА_12 та почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні ударів руками по голові та щелепі, з метою обмеження можливості чинити їм опір, після чого незаконно викрали ОСОБА_12 , примусово посадивши його до салону автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 (польської реєстрації), на заднє пасажирське сидіння, здійснюючи при цьому психологічний та фізичний вплив на останнього з метою пригнічення його волі.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почали рухатися по території м. Одеси на автомобілі марки «Mercedes Benz E240» н.з. НОМЕР_1 , в якому також примусово перебував ОСОБА_12 , де спільно здійснювали фізичний та психологічний вплив на нього, що виразився у погрозах застосування до нього тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 в цей час, демонструючи ніж, почав погрожувати його застосуванням.
Надалі, приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , перебуваючи разом з потерпілим, рухаючись по вулиці Довгій в м. Одесі, були затримані працівниками правоохоронних органів за вчинення злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчий суддя , суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
За вказаних вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_8 до інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події від 25.03.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.03.2020 року, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 від 25.03.2020 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 26.03.2020 року. (а.с.5-32)
Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором було долучено до матеріалів кримінального провадження додаткові докази щодо обґрунтованості підозри на даному етапі досудового розслідування, зокрема:
- протокол слідчого експерименту від 08.04.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 ;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 , під час якого останній на фотокартці № 1 впізнав особу, яка 25.03.2020 року викрала його та заштовхала його до автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 ;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.03.2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 , під час якого остання на фотокартці № 1 впізнала особу, яка 25.03.2020 року заштовхала невідомого їй хлопця до автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 по вулиці Героїв Крут в м. Одесі;
- протокол пред`явлення речей для впізнання від 27.03.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 , під час якого останній впізнав предмет схожий на ніж, який знаходився під № 1( ніж, який було вилучено в ході огляду місця події від 25.03.2020, а саме автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 );
- протокол допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, щодо обґрунтованості підозри, вважає достатніми вказані докази можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також зазначає, що не вирішує питання доведеності вини, але виходячи зі стандарту доказування на стадії досудового розслідування, вважає, що існують факти та інформація стосовно того, що підозрюваний, міг вчинити вказаний злочин.
Що стосується доводів сторони захисту про невчасне вручення підозри, апеляційний суд зазначає наступне. Повідомлення про підозру, відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, підлягає окремому оскарженню слідчому судді, тому в рамках апеляційного перегляду ухвали про застосування запобіжного заходу розглянуто бути не може.
Окрім того, як вбачається із рапорту слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, о 16 год. 10 хв. ОСОБА_8 було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, проте у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 , знаючи, що час затримання закінчується, почав цілеспрямовано затримувати процес вручення повідомлення підозри. Дочекавшись захисника ОСОБА_7 , під відеозйомку, у присутності понятих та захисника, підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру, права підозрюваного оголошені та роз`ясненні, копія повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені, тому в даному випадку органом досудового розслідування не було порушено вимоги Кримінально-процесуального законодавства.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання без альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з урахуванням положень ст. 178 та ст. 194 КПК України, соціальної характеристики підозрюваного, стану його здоров`я.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку щодо наявності ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Зазначений ризик обумовлений тим, що після викрадення потерпілого ОСОБА_12 підозрювані заштовхали його до автомобіля та почали рухатися по території м. Одеси, однак були зупинені співробітниками поліції, тобто намагались втекти.
Також апеляційний суд погоджується з наявністю ризику того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 належить до злочинів середньої тяжкості, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком до 5 років. Крім того, вказаний ризик обумовлений тим, що діяння в якому підозрюється ОСОБА_8 є умисним, яке вчинене проти волі особи за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань та свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення певного впливу на таких осіб з боку підозрюваного.
До того ж, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 не навчається, офіційного не працевлаштуваний, відсутні відомостей про джерела його існування, а також на теперішній час останній притягується до кримінальної відповідальності за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 286 КК України, що свідчать про можливість подальшого продовження вчинення інших корисливих злочинів.
Апеляцій суд, під час розгляду апеляційної скарги, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, взявши до уваги обставини вчинення злочину апеляційний суд дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стверджує про неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі, що обґрунтовує тим, що у підозрюваного наявне тяжке захворювання у вигляді симптоматичної епілепсії з парціальним і генералізованими нападами. Однак, доводи сторони захисту щодо неможливості перебування підозрюваного в слідчому ізоляторі за медичними показниками не ґрунтуються на належних доказах і тому не можуть бути прийнятий судом, оскільки надана стороною захисту довідка до акту огляду медико-соціальною експертної комісією від 23.10.2018 року стосується встановлення інвалідності та не дає достатніх відомостей про стан здоров`я ОСОБА_8 на момент вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і не містять заборони перебування ОСОБА_8 в місцях попереднього ув`язнення.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Отже, враховуючи викладені вищи обставини, апеляційний суд приходить до переконання про те, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним вище ризикам.
За таких обставин, апеляційні суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є достатньо мотивованою та обґрунтованою, зроблені висновки відповідають встановленим фактичним обставинам, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись статями 176, 177, 181, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до ЄРДР 25.03.2020 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4