У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/543/19 № 1-кп/610/23/2020

м. Балаклія 12.03.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

за участі
обвинуваченого: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судим ого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від суду ,

oвчинити інше кримінальне правопорушення,

oнезаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений заперечував проти задоволення даного клопотання. Визнав, що приймав участь у судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження відносно нього, але втік в Російську Федерацію, не дочекавшись проголошення вироку суду від 05.04.2016р., та в цей день одразу пересік кордон з Російською Федерацією. Підтвердив, що на час застосування до нього запобіжного заходу апеляційним судом Харківської області 19.07.2016р. перебував в Російській Федерації. Запевняв суд, що переховуватись вже не буде та буде з`являтись до суду.

Судом встановлено, що кримінальне провадження, в тому числі за обвинуваченням ОСОБА_2 , на розгляді в суді перебувало з 15.04.2016р., матеріали за обвинуваченням якого за вироком від 22.02.2019р. в копіях було виділено в окреме провадження для забезпечення можливості здійснення щодо нього судового провадження, яке було зупинено до його розшуку.

За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.07.2017р. до обвинуваченого ОСОБА_2 , який перебував у міжнародному розшуку, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

11.03.2020р. о 15.15 годині ОСОБА_2 був процесуально затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час процедури екстрадиції з Російської Федерації до України у міжнародному пункті пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» на підставі вищевказаної ухвали суду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого злочину підтверджується зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування матеріалами.

На цей час суду не надано доказів того, що обвинувачений намагався або може намагатися здійснити незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. У разі спроби впливу потерпілий та свідки не позбавлені права заявити про це до правоохоронних органів, наразі такими даними суд не володіє.

Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор обвинувачений може здійснити спроби переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості злочину і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується (злочин є тяжким), перебуванні у міжнародному розшуку у зв'язку з переховуванням від суду, відсутності постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, місця роботи та джерел доходів.

Інші позитивні дані про особу обвинуваченого цього висновку не спростовують.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, який перебував у міжнародному розшуку, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може знову вдатися до відповідних дій.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст. 182-183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, інших даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з огляду на те, що інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосування застави не вбачається можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-201, 331, 333 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора задовольнити повністю.

2.Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_2 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 15.15год. 09 травня 2020 року, без визначення розміру застави.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1