Справа №463/2776/14-к
Провадження №1-кп/463/4/20
УХВАЛА

22 червня 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16

у м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012, за №0000448 від 02.10.2015 року, за №0000188 від 30.03.2018 року, №0000397 від 25.06.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України.

Прокурор подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, що застосований до обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком 60 діб

Клопотання мотивує тим, що строк дії обраного щодо обвинуваченої запобіжного заходу закінчуються 26.06.2020 року. Разом з тим, ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали і не змінилися, обвинувачена, перебуваючи на волі, може ухилитись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, наявні докази вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення отримані у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватою, ОСОБА_7 загрожує тяжке покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_7 дозволяє застосування до неї запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням особистої свободи; у ОСОБА_7 відсутні на території України міцні соціальні зв`язки, так як її єдина донька та внуки проживають на території Республіки Польща; на усе наявне ОСОБА_7 нерухоме майно накладено арешт та таке передано в іпотеку юридичним та фізичним особам, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка подана до суду разом з іншими доказами у кримінальному провадженні, щодо потерпілої ОСОБА_17 вона вчиняла діяння після внесення відомостей до ЄРДР по інших потерпілих та скерування обвиунвальних актів до суду; в ОСОБА_7 відсутнє постійне місце роботи та стабільні доходи; репутація обвинувачена скомпроментована; розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями становить 16 035 882,31 грн. (а також 3 370 тис. по обвинувальному акту, який знаходиться у Франківському районному суді м. Львова) та обвинуваченою не вживаються заходи до відшкодування заподіяної шкоди. Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе перешкоджати вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку, оскільки обвинувачена двічі порушували більш м`які запобіжні заходи.

Обвинувачена та захисник вважають клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним. Обвинувачена просить врахувати, що на її думку, прокурор у клопотанні наводить одні і ті ж обставини, не долучаючи докази в підтвердження існування ризиків передбачених ст..177 КПК України. При цьому просить врахувати, що прокурор спотворює дані тане реагує на її спростування фактів з посилання на конкретні аркуші справи. Зокрема, наводячи мотиви клопотання прокурор безпідставно посилається на те, що вона порушила обов`язки визначені ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту і не з`являлася у судові засідання без поважних причин, в той час, як у матеріалах справи є наявні докази перебування її на лікарняному. Також прокурор безпідставно звернулася із клопотанням про оголошення її у розшук, затримання та доставку у суд для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на той час дія запобіжного заходу закінчилася і вона могла вільно пересуватися по Україні. Не доведено прокурором і ризик впливу на свідків чи потерпілих. Просить врахувати, що вона перебуває під вартою 2 роки і 4 місяці, прокурор не навела нових ризиків, а отже вони змінилися окрім того, допитано частину свідків та потерпілих, що дає підстави для обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту по місцю проживання її брата, який потребує стороннього догляду.

Захисник вважає, що що прокурор не навів доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, такі ґрунтуються виключно на припущеннях. Не наведено підстав, чому до обвинуваченої не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід. Також просить врахувати, що ухвала суду не містить обґрунтування розміру застави, який визначено судом. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, в тому числі потерпілої та представника потерпілих, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

В провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012, за №0000448 від 02.10.2015 року, за №0000188 від 30.03.2018 року, №0000397 від 25.06.2018 року, за №0001333 від 17.05.2018 року, №0000577 від 30.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 року по вказаному вище провадженню щодо ОСОБА_7 змінено раніше обраний запобіжний захід та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави терміном шістдесят діб до 18.45 год. 27.02.2018 року. Ухвалами суду строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою суду від 23 квітня 2020 року, такий завершується 26.06.2020 року.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішення питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується в межах декількох обвинувальних актів у скоєнні кримінальних правопорушень щодо заволодіння майном потерпілих шляхом шахрайства на суму, шо перевищує 16 млн. гривень, а також у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.209 КК України. У кримінальному провадженні судове слідство триває, у зв`язку із заміною обвинуваченою захисників, у судових засіданнях оголошувалися тривалі перерви для ознайомлення захисником із матеріалами справи. На даний час не допитано частину потерпілих, свідків, не досліджено письмових доказів.

Суд погоджується із доводами обвинувачення про те, що підозра висунута їй обґрунтовано. У розумінні висновків Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України, по яких їй вміняється заволодіння коштами потерпілих на суму 16 035 882,31 грн., обґрунтовується показаннями потерпілих, свідків, письмовими доказами, частково обставини отримання коштів від потерпілих визнаються самою обвинуваченою. В той же час на цій стадії суд не вправі робити висновки про доведеність вини обвинуваченої.

Вирішуючи питання про продовження терміну тримання обвинуваченої під вартою, суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики втечі обвинуваченої, оскільки вона у цьому ж провадженні порушивши процесуальні обов`язки, в тому числі за їх невиконання на неї накладалося грошове стягнення ухвалою судового засідання (зокрема за неповідомлення особисто про причини неявки до суду, як це визначено КПК України), а згодом скрилася від суду, і в період з 01.09.2016 року по 23.02.2018 року перебувала у державному розшуку, в тому числі у іншому кримінальному провадженні, яке на той час розслідувалося органами досудового слідства. Доводи обвинуваченої про безпідставність такого твердження вже перевірялися судом, їм надана оцінка і суд змінив їй запобіжний захід. Не обґрунтованими є її доводи про незаконність ухвали суду від 27.02.2018 року про зміну запобіжного заходу. При цьому під час розгляду клопотання прокурора 27.02.2018 року заперечення обвинуваченої перевірялися, сама обвинувачена визнавала, що залишила місце проживання т.я. їй загрожувала небезпека від потерпілих і також зазначала, що про місце свого перебування вона ні суд, ні орган досудового розслідування не повідомляла. Окрім цього, ці ж факти вона наводила у апеляційній скарзі на ухвалу суду від 26.02.2020 року, але вони апеляційною інстанцією відхилені.

При цьому суд погоджується із прокурором, що ризик переховування від суду існує, він не змінився, оскільки обвинуваченій загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, вона уже має досвід переховування від суду і слідства, окрім того, вона не має міцних соціальних зв`язків в України,оскільки її дочка з сім`єю вже тривалий час проживає за кордоном у сусідній державі, що не виключає можливість втечі до неї.

Обґрунтованим є також ризик незаконного впливу обвинуваченої на потерпілих чи свідків, які по частині проваджень ще жодного разу не допитувалися і саме їх показання в силу вимог КПК України в судовому засіданні є доказом у справі. Також переконливими є доводи прокурора про те, що існує ризик того, що обвинувачена може продовжити протиправну діяльність, оскільки на існування такого ризику прокурор навела конкретні факти, зокрема те, що обвинувачена підозрюється у заволодінні коштами значної кількості громадян і в тому, що продовжувала вчиняла ці правопорушення після внесення відомостей до ЄРДР та скерування обвинувального акту до суду.

Суд вважає, що прокурор достатньо обґрунтувала неможливість обрання до обвинуваченої іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, оскільки вони не забезпечить виконання обвинуваченої процесуальних обов`язків, так як цьому об`єднаному провадженні до неї вже двічі застосовувалися більш м`які запобіжні заходи і вони не дали результату, обвинувачена порушила обов`язки передбачені законом і внаслідок цього, суд не зміг продовжити розгляд провадження. Такі умисні дії обвинуваченої вказують на нехтування процесуальними обов`язками,мали на меті ухилення від продовження судового розгляду справи і на даний час повторне вчинення таких дій не виключається.

Суд вкотре наголошує, що суд врахував позицію обвинуваченої та захисника про те, що у зв`язку із перебуванням обвинуваченої під вартою більше двох років наведені ризики частково ослабли, а тому суд в ухвалі від 10.12.2019 року запропонував обвинуваченій альтернативний запобіжний захід у виді застави. Розмір застави обґрунтований у цій ухвалі і на даний час підстав для його зміни суд не вбачає.

Отже, виходячи з того, що обвинувачена обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів відносно значної кількості громадян, в тому числі особливо тяжких злочинів, вона порушувала покладені на неї обов`язки і умисно перешкоджала судовому провадженню, ризик продовження таких дій і переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення відповідальності є обґрунтований, підтверджений фактичними обставинами справи і він продовжує існувати об`єктивно, а тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є підставним і його слід задоволити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці починаючи з 18.45 год. 26.06.2020 року по 18.45 год. 26.08.2020 року.
Залишити визначену ухвалою Личаківського районного суду від 10 грудня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_7 заставу в розмірі 4 758 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 001 316 гривень.
У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_7 покладаються такі обов`язки:
- прибувати до суду, (а у випадках передбачених КПК України) до слідчого, прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Львова без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, їх представниками свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали суду, в тому числі в частині носіння електронного засобу контролю покласти на Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та скерувати Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області для відома.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3