У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Павлоград кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Під час проведення судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 16 травня 2020 року, продовжується судовий розгляд, допитана потерпіла та декілька свідків обвинувачення, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати: ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні злочину, що відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду; до цього обвинувачений перебував у розшуку, після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних свідків, експертів, спеціалістів (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого вплинути на свідків, які ще судом не допитані, обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності. Інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечує проти продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що є усі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт за адресою проживання: АДРЕСА_1 , - оскільки у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки. Заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені, будь-яких доказів в підтвердження існування ризиків суду не надано.
Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою його проживання або в АДРЕСА_1 , - тим самим заперечує проти клопотання прокурора про продовження дії обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 травня 2020 року, включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, за кримінальним провадженням проводиться судовий розгляд, допитана лише потерпіла та декілька свідків сторони обвинувачення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі до 15 років. Згідно матеріалів кримінального провадження після вчинення інкримінованого злочину, обвинувачений ОСОБА_5 уїхав з м.Павлограда та став скриватись від правоохоронних органів, приховуючи своє місце знаходження, був оголошений в розшук. Суд бере до уваги те, що обвинувачений не має постійного місця проживання у Дніпропетровській області та офіційного місця роботи, законного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків та про наявність ризиків залишення ним свого місця проживання (у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду. Також має місце ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, адже в даному кримінальному провадженні проводиться судове слідство станом на 22.04.2020 року, частина свідків не допитана. Крім того, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення на даний час не втратив своєї актуальності.
Суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, дані про можливість ухилення від суду разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи не попередять вказані ризики.
Тому з метою виключення вищевказаних ризиків суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 червня 2020 року, включно.
Строк дії ухвали - до 20 червня 2020 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , захиснику, прокурору, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3