УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2020 Справа №607/1824/20

провадження № 1-кп/607/973/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

встановив:

17 лютого 2020 року до суду звернувся адвокат ОСОБА_4 із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000364 від 30 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Просить накласти арешт на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності обвинуваченого ОСОБА_8 , або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями останнього, і перебувають у нього або в інших осіб, з метою забезпечення цивільного позову на суму 1 500 000 грн., також, просить заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вказане майно.

В межах визначеного ч. 1 ст. 172 КПК України дводенного строку після надходження клопотання про арешт майна, було призначене судове засідання із його розгляду.

Клопотання мотивоване викладом положень статей 61, 131, 170, 171 КПК України та тим, що у вказаному кримінальному провадженні № 0000364 від 30 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнаний потерпілим у зв`язку із загибеллю внаслідок ДТП, яка мала місце 29 листопада 2019 року з вини обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . З цих підстав потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди. Обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи під домашнім арештом, матиме змогу реалізувати наявне в нього рухоме та нерухоме майно, грошові кошти з метою уникнення відповідальності за спричинену моральну шкоду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 своє клопотання про арешт майна підтримав з підстав, наведених у ньому. Після заперечень захисника подав у судовому засіданні позов потерпілого ОСОБА_3 до обвинуваченого ОСОБА_8 . Додатково пояснив, що він як представник потерпілого не уповноважений конкретизувати майно, на яке просить накласти арешт.

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника. Підтвердив отримання ним коштів в рахунок відшкодування в сумі 175 тис. грн.

Прокурор ОСОБА_5 висловися про залишення клопотання про арешт майна без задоволення з підстав його передчасності та необґрунтованості, а також зважаючи на те, що клопотання не містить конкретного майна, яке слід арештувати.

Захисник, із яким погодився обвинувачений, просить суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт з огляду на його передчасність, оскільки не подано позову, а також не подано доказів, якими б обгрунтовувався розмір завданої шкоди, для забезпечення відшкодування якої просять накласти арешт; не конкретизовано майно, яке слід арештувати, зі сторони захисту відшкодовано потерпілому ОСОБА_3 175 тис. грн. і надалі вживаються заходи для продовження відшкодування шкоди потерпілим.

Заслухавши міркування учасників судового розгляду, дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання, виходячи з наступного:

в провадження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні № 0000364 від 30 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Позов потерпілого ОСОБА_3 подано в судовому засіданні.

Порядок звернення до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні визначений ч. 1 ст. 171 КПК України, де зазначено, що з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення крім іншого, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою /ч. 8 ст. 170 КПК України/.

Як вбачається із клопотання, представник цивільного позивача ОСОБА_4 просить накласти арешт на все майно, майнові, корпоративні права, що належать обвинуваченому ОСОБА_8 , при цьому не вказує ні переліку майна, ні реальної вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити вказану співмірність.

Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності, що зокрема, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій /ст. 22 КПК України/; сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим кодексом /ст. 26 КПК України/. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення,захисту та судового розгляду не можуть покладатись на один і той самий орган чи службову особу.

Крім того, в поданому клопотанні відсутнє обґрунтування з посиланням на відповідні докази необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, що передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Частиною 1 статті 173 КПК України встановлено, що суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, ч. 2 ст. 369, ст. 372 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про арешт майна, - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддяОСОБА_1