Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1810/20
1 - кс/490/1499/2020
У Х В А Л А
23 березня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2020р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що 21.03.2020р. о 21 год. 32 хв. на спеціальну лінію 102 надійшло повідомлення про те, що до хірургічного відділення Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, з діагнозом колото різана рана грудної клітини був доставлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.03.2020р. за вищевикладеним фактом розпочато кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001120 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2020р. в обідній час доби, більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 прийшов за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 де перебувала ОСОБА_8 та її співмешканець ОСОБА_7 .

Пройшовши до вказаної вище квартири, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 присіли в одній із спальних кімнат, де почали втрьох вживати алкогольні напої, після вживання яких, ОСОБА_6 пішов до іншої кімнати квартири відпочивати, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишились разом в одній із кімнат квартири.

21.03.2020р. близько 21 год. 30 хв., більш точного час під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , який знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , почув із іншої кімнати крики та лайки, після чого ОСОБА_6 зайшов до спальної кімнати квартири, де між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відбувався словесний конфлікт. Далі, ОСОБА_6 вступившись за ОСОБА_8 почав робити зауваження ОСОБА_7 , на що останній завдав удар ОСОБА_6 в область обличчя, після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 віднайшов у приміщенні квартири кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, який порахував зручним знаряддям скоєння злочину, а саме умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_6 утримуючи у правій руці кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшов до приміщення кімнати квартири АДРЕСА_3 , де знаходилась ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 та утримуючи у правій руці кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, завдав вказаним ножем один удар в область грудної клітини, від завданого удару, ОСОБА_9 втратив свідомість та впав на диван, а ОСОБА_6 довівши свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 до кінця, пішов до іншої кімнати квартири.

Після спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 автомобілем швидкої медичної допомоги був доставлений до Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги. Відповідно до виписки із журналу прийомного покою Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото різаної рани грудної клітини, яка відповідно до Наказу МОЗ України N 6 від 17.01.95 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння.

22.03.2020р. ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення затримано.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просилв його задовольнити.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, обґрунтовуючи свої доводи тим, що підозра є необґрунтованої та відсутні ризики, на які посилається прокурор. Також захисник в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_6 затримали незаконно в порядку ст. 208 КПК України, оскільки повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надійшло на лінію 102 о 21 год. 32 хв. 21.03.2020р., а затримано ОСОБА_6 о 04 год. 15 хв. 22.03.2020р.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; випискою із журналу прийому громадян Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги; протоколом затримання ОСОБА_6 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0001120відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, ін. учасників кримінального провадження; вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, на праві власності житла не має.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, ін. учасників кримінального провадження; вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, на праві власності житла не має,не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює.
Слідчий суддя приходить до висновку, що зазначеним ризикам не можуть запобігти інші більш м`які запобіжні заходи, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 , не має міцних соціальних зв`язків; - особиста порука, оскільки, у слідчого судді відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - застава, оскільки, він притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України, злочин вчинений із застосуванням насильства, за такого слідчий суддя приходить до висновку, що застава у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - домашній арешт, оскільки, ОСОБА_6 не має власного житла, а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак вказане домоволодіння не належить йому, тож застосувати домашній арешт до ОСОБА_6 не можливо, оскільки власник даного домоволодіння не надав згоду на домашній арешт до ОСОБА_6 за вказаною адресою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Твердження захисника з приводу незаконного затримання ОСОБА_6 , слідчий суддя оцінює критично, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у випадку, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Як слідує з матеріалів клопотання, 21.03.2020р. о 21 год. 32 хв. на спеціальну лінію 102 надійшло повідомлення про те, що до хірургічного відділення Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, з діагнозом колото різана рана грудної клітини був доставлений ОСОБА_7

21.03.2020р. о 22 год. 05 хв. прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 , який повідомив, що чоловік на ім`я ОСОБА_10 за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив йому тілесні ушкодження ножем в область грудної клітини.

22.03.2020р. о 02 год. 28 хв. за вищевикладеним фактом розпочато кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001120 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

22.03.2020р. о 04 год. 15 хв. фактично затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, та вході обшуку затриманої особи у ОСОБА_6 окрім іншого було виявлено та вилучено кухонний ніж.

За такого, оскільки слідчим з моменту отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було проведено ряд слідчих дій направлених на встановлення особи причетної до вчинення вказаного злочину, що в повній мірі відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Отже доводи адвоката про незаконне затриманні ОСОБА_6 є необґрунтованими та не доведеними.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 208 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 17.05.2020р. до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1