Справа № 528/578/19
Провадження № 1-кп/539/23/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000115 про обвинувачення :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого в ПП «ВК» Мега Дизайн», одруженого, має двох малолітніх дітей : ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.08.2018 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.153 КК України,

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2019 року приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у вагоні електропоїзда № 6822 сполученням «Київ- Пас - Гребінка», в районі залізничної станції «Мар`янівка», що в с. Мар`янівка Гребінківського району Полтавської області, помітив як до туалету вагону зайшла малолітня потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після чого ОСОБА_10 пройшов за ОСОБА_8 до туалету, де, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, із застосуванням погроз, які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 відкрито викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung SM-J701F» в корпусі чорного кольору вартістю згідно висновку експерта № 738 від 18.04.2019 року 1 400 грн. та розпорядився даним відкрито викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 1 400 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину за вищевикладених обставин не визнав та пояснив, що у час та в місці вчинення злочину, у якому його обвинувачують, він не перебував в електричці, де їхала потерпіла. 07.04.2019 року близько 21 год. він перебував в аеропотру Бориспіль, де працював з колегами по роботі. Після цього в той же день на автомобілі газель вони поїхали в сторону міста Лубни, заїхавши на шиномонтаж. Близько 22 год. приїхали на залізничний вокзал, де перегрузили вантаж на інший автомобіль та поїхали в м. Баришівку, де він скупився в супермаркеті АТБ маркет. Потім він приїхав в с. Рудницьке Баришівського району до свого дядька, де посварився із останнім та близько 01 год. пішов пішки до Баришівки. Близько 05-55 год. ранку поїхав до м. Бориспіль електричкою, куди приїхав близько 07-00 год. Йому потрібно було їхали до м. Кременчук. Там він сів на електричку та близько 09 год. вже був в м. Гребінка, оскільки мав намір дістатися до м. Кременчук із пересадками. В м. Гребінка він пішов в зал очікування, де до нього підійшли працівники поліції та перевірили його дані по базі даних. Йому пред`явили претензії з приводу відсутності білету, після чого вони пішли. Потім до нього ще раз підійшли 4 працівники поліції, які запропонували пройти до відділу поліції, на що він погодився. У відділі поліції йому запропонували визнати вину за ст. 186 КК відносно викрадення телефону у потерпілої, погрожували застосуванням фізичного насильства. Боячись за своє життя, він погодився на пропозицію працівників поліції. Так, йому надали викрадений телефон та батарею та при понятих він дійсно дістав з власної кишені телефон та виклав його, де взялася цепочка він сказати не може. Його двічі заводили до відділу поліції, оскільки першого разу не записали до журналу. Так, його записали о 13 год., хоча фактично затриманим він був з 09 год. Йому пропонували взяти на себе ст. 186, за ст. 153 мова взагалі не йшла. За пред`явленим обвинуваченням вину не визнає в повному обсязі.

Разом із тим суд вважає, що, не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненні злочину, вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за обставин, як вказано у мотивувальній частині вироку підтверджується:

-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що їй 13 повних років. В квітні 2019 року близько 23 год. вона з вітчимом їхала на потязі в село до матері. В вагоні людей було не багато. Коли вона вийшла до туалету, в тамбурі вагону, який освітлювався, стояв якийсь чоловік з пляшкою в руках і від нього було чути запах алкоголю, як пізніше з`ясувалося, що це обвинувачений. Так як двері туалету заклинило, останній допоміг їх відчинити. Коли вона виходила з туалету, ОСОБА_10 погрожуючи заштовхав її назад до туалету, зайшов сам та зачинив двері. Погрожуючи розправою, ОСОБА_10 заборонив їй кричати та кликати на допомогу. В руках у неї був телефон, який ОСОБА_10 забрав собі, викрутивши їй руку та поклав даний її телефон собі до кишені, зірвав ланцюжок з шиї та сказав, що віддасть їй телефон, якщо вона вступить з ним в статеві відносини, на що вона відмовилася. Вона просила ОСОБА_10 повернути телефон, на що ОСОБА_13 відповів, що поверне, але не зараз. Коли потяг зупинився на зупинці, обвинувачений швидко вибіг з нього та побіг по дорозі, тоді вже і вона вийшла з туалету. В цей час її вітчим був вже в тамбурі вагона, біля дверей. Вона сказала вітчиму, що у неї викрали телефон та ланцюжок. В подальшому проводили впізнання особи обвинуваченого, ОСОБА_10 вона впізнала по обличчю, зросту, волоссю, світлій куртці. Вона добре його запам`ятала, коли бачила в тамбурі, по зовнішності, що добре запам`ятовується. Її в подальшому оглядав експерт, якому вона розповідала, що обвинувачений хапав її за шию, руки;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він працює дільничним поліції Гребінківського ВП. В квітні 2019 року був такий розшукуваний ОСОБА_15 і надійшла інформація, що він може бути в м. Яготин чи їздити на потягу по маршруту Гребінка-Яготин. Тоді він сів до потягу ОСОБА_16 до ст. Яготин та періодично ходив по вагонах дивився чи не має розшукуваного. Приїхавши близько 7 год до ст. Яготин, збирався їхати назад в м. Гребінка, але оголосили, що потяг затримується на 2 години. Дочекавшись електричку, близько 9-9.30 год. він поїхав назад до м. Гребінка, так же само ходив по вагонах, дивлячись чи не має розшукуваного. Присів на лавку в електричці по ст. Кононівка, у вагоні пасажирів не було. На ст. Мар`янівка зайшов до вагону з вулиці високий чоловік, він звернув на нього увагу, так як розшукуваний за описом трішки був на нього схожий. Цей чоловік здався йому підозрілим так як був неохайно одягненим в світлу куртку, джинси та відразу ліг на лавку. Доїхавши до м. Гребінка, він вийшов з електрички та приблизно через 2 години повернувся на роботу. Від колег по роботі дізнався, що було скоєно грабіж та побачив у відділі поліції чоловіка, що заходив до електрички на ст. Мар`янівка. Коли він їздив потягами маршрутом Гребінка-Яготин, то користувався мобільним телефоном номер НОМЕР_1 ;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив що ОСОБА_8 є його падчеркою. Весною 2019 року він з Боженою, останньою електричкою, близько 23 год. поїхали в село на дачу. В вагоні людей було не багато, вагон освітлювався. Коли залишалось вже кілька станцій до м. Гребінки, падчерка пішла до туалету. Йому здалося, що ОСОБА_18 довго немає, бо вже доїжджали до наступної зупинки, і він пішов перевірити що сталося. Він пішов в тамбур, де був туалет, потяг зупинився на станції, в тамбур вийшов якийсь чоловік в світлій куртці і зійшов з потяга, його ОСОБА_17 бачив уже боком. Через кілька секунд, коли двері потяга закрилися вийшла і ОСОБА_18 , яка дуже плакала. ОСОБА_17 спитав, що сталося, але падчерка нічого не могла сказати. Він відвів її на місце, де вони сиділи, знову спитав чому вона плаче, на що ОСОБА_18 відповіла, що в неї в туалеті якийсь чоловік викрав телефон та ланцюжок. Він заспокоював її, та відразу по приїзду до м. Гребінка звернувся до відділу поліції, де розповіли про крадіжку. Після цього вони поїхали на «таксі» додому, так як було вже пізно. Чоловіка, що виходив перед Боженою в тамбур він запам`ятав, оскільки він був високого зросту, мав темно сиве волосся і світлу куртку. На вулиці вже було темно, і з вагону в той час виходив лише він;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснював, що весною 2019 року він повертався з м. Київ в м. Гребінка електропоїздом у своїх справах та сидів у вагоні недалеко біля тамбуру. В певний момент часу він бачив як ОСОБА_10 вийшов у тамбур поблизу станції Кононовка та не повертався. Потім ОСОБА_10 вийшов з електрички на станції Мар`янівка, після чого із туалету вийшла дівчина років 16 та зустрілася із молодим чоловіком, із яким вони пішли далі;

-протоколом обшуку затриманої особи від 08.04.2019 року та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_10 добровільно виклав вміст кишень куртки, зокрема серед інших предметів: ланцюжок з білого металу та кулон в середині якого твердий предмет круглої форми чорного кольору, мобільний телефон марки Samsung SM-j701F, з тріщинами на екрані, в корпусі чорного кольору, в якому відсутній акумулятор, а також відсутня сім карта та флеш карта, акумулятор до даного мобільного телефону затриманий видав окремо. (т.1 а.с. 77-85);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.04.2019 року з відеозаписом №00048 на диску DVD+R пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 , серед пред`явлених їй осіб, впізнала, чоловіка, який вчинив викрадення її мобільного телефону по зросту, віку, кольору волосся, одягу та інших індивідуальних особливостях, заявила, що він знаходиться під №1. Під №1, серед осіб пред`явлених до впізнання знаходився ОСОБА_10 (т.1 а.с. 87-90);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.04.2019 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 заявила, що під №1 впізнає належний їй мобільний телефон марки «SAMSUNG j701F» по потертості корпусу, тріщині на екрані у вигляді павутинки, розміру екрану та іншим індивідуальним особливостям, який був у неї відкрито викрадений ОСОБА_10 07.04.2019 року та який був вилучений у ОСОБА_10 під час його обшуку (т.1 а.с. 91-94);

-оглянутим в судовому засіданні речовим доказом, а саме мобільним телефоном марки «SAMSUNG j701F», який був відкрито викрадений ОСОБА_10 у ОСОБА_8 07.04.2019 року та в подальшому був вилучений у ОСОБА_10 під час його обшуку;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.04.2019 року з відеозаписом №00049 на диску DVD+R пред`явлення особи для впізнання за участю свідка, згідно якого свідок ОСОБА_17 , серед пред`явлених йому осіб, впізнав, чоловіка, якого він бачив при переході з одного вагону до іншого із тамбуру, який швидко вийшов на ст. Мар`янівка 07.04.2019 року по кольору волосся, одягу та інших індивідуальних особливостях, заявив, що він знаходиться під №3. Під №3, серед осіб пред`явлених до впізнання знаходився ОСОБА_10 (т.1 а.с. 100-103);

-протоколом огляду від 09.04.2019 року з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто надані потерпілою документи від мобільного телефону, який було відкрито у неї викрадено ОСОБА_10 (т.1 а.с. 122-125);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.04.2019р. та фототаблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 заявила, що під №2 впізнає належний їй ланцюжок з кулоном по розміру кулона, довжиною ланцюжка, формою кругів ланцюжка, який був вилучений у ОСОБА_10 під час обшуку (т.1 а.с. 126-130);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 року з фототаблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 розповідала та показала як саме 07.04.2019 року ОСОБА_10 відкрито із погрозою застосування до неї насильства викрав її мобільний телефон (т.1 а.с. 131-136);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2019 року з довідкою до протоколу від 01.05.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнав на фото №3 дівчину, яку він бачив, як вона 07.04.2019 року в потязі №6822 сполучення «Київ-Гребінка» на ст. Мар`янівка вийшла з туалету та пішла до іншого вагону. Під №3 на фотознімку була ОСОБА_8 (т.1 а.с. 137-138);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2019 року з довідкою до протоколу від 01.05.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнав на фото №4 чоловіка, який їхав разом з ним в одному вагоні електрички «Київ-Гребінка» із ст. Бориспіль та який із ст. Кононівка до ст. Мар`янівка перебував у тамбурі вагону і коли він вийшов, то побачив, що того чоловіка немає, а з туалету вийшла дівчина років 14-16. Під №4 на фотознімку був ОСОБА_10 (т.1 а.с. 139-140);

-висновком експерта від 16.04.2019р. за №547, згідно якого при дослідженні слідів рук, які виявлені під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_10 встановлено що: на відрізку липкої стрічки розміром 29х38мм є один слід папілярного узору пальця руки розміром 14х22мм, який придатний для ідентифікації особи; на відрізку липкої стрічки розміром 26х38мм є один слід папіляпного узору пальця руки розміром 13х23мм, який придатний для ідентифікації особи. На відрізках липкої стрічки розмірами : 34х38мм, 29х38мм відкопійовані окремі папілярні лінії, які для ідентифікації не придатні. Слід папілярного узору пальця руки розміром по вісях 14х22мм залишений вказівним пальцем лівої руки особи дактилоскопічна карта, якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; слід папілярного узору пальця руки розміром по вісях 13х23мм залишений вказівним пальцем правої руки особи дактилоскопічна карта, якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 (т.1 а.с. 143-151);

-висновком експерта від 18.04.2019 року за №738, згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження телефону «SAMSUNG j701F» станом на момент проведення експертизи може становити 1 400 грн. (т.1 а.с. 154-160);

-актом судово-психіатричної експертизи №241 від 04.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 в період часу, що становить суть даного кримінального провадження, будь-яким психічним розладом який би позбавляв її здатності розуміти характер та значення скоюваних відносно неї протиправних дій та чинити опір не страждала, на даний час будь-яким психічним розладом, в тому числі який би виник після вчинення відносно неї протиправних дій, не страждає. ОСОБА_8 могла правильно сприймати, запам`ятовувати факти та події, що мають значення по даному кримінальному провадженню і давати по них відповідні показання. (т.1 а.с. 163-168);

-актом судово-психіатричної експертизи №261 від 19.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_10 , в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності. В період часу, що відноситься до інкримінованих протиправних дій, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вказаний період часу ОСОБА_10 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застування примусових заходів медичного характеру не потребує.(т.1 а.с. 169-173);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.06.2019 року, згідно якого інформація в електронному вигляді на підставі ухвали Гребінківського районного суду №528/317/19 від 11.06.2019р. отримана на DVD-диску з реквізитами GD-19-05487/КІ 25.06.2019 року з додатком описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів від 25.06.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_14 , який користувався мобільним телефоном НОМЕР_1 дійсно перебував в с. Мар`янівка 08.04.2019 року о 05-10 год.- 05-12 год. (т.1 а.с. 174-186);

-показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснював, що він був понятим у слідчій дії по справі відносно ОСОБА_10 08.04.2019 року. При цьому був ще один понятий. При проведенні слідчої дії тиску на ОСОБА_10 не було. ОСОБА_10 запропонували показати наявні у нього речі, на що він погодився та виклав речі, серед яких був чорний телефон, ланцюжок з кулоном, вилка до розетки, ключі, цигарки. ОСОБА_10 повідомляв, що телефон належить не йому;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснював, що він у 2019 році був понятим при обшуку ОСОБА_10 . Там також був ще один понятий. ОСОБА_10 запропонували викласти наявні у нього речі, на що він погодився та добровільно виклав речі, а саме сенсорний телефон, батарею від телефону, ланцюжок , ключі , цигарки, квиток, якісь документи. Після того як ОСОБА_10 виклав речі, у нього спитали чи все виклав, він повідомив, що все, після чого працівники поліції самі провели обшук. Потім у ОСОБА_10 працівники поліції вилучили нижню білизну. Також із телефону було знято відбитки пальців. В ході проведення слідчої дії тиску на ОСОБА_10 з боку працівників поліції не було.

Таким чином, не визнання ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України суд розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає безпідставними посилання сторони захисту на необхідність виправдання обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, враховуючи наступне.

Так, хоча відкрите викрадення майна потерпілої відбулося, коли вона перебувала наодинці із обвинуваченим, однак її показання у цій частині узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_17 , який бачив обвинуваченого, як той вийшов у напрямку, де перебувала потерпіла, після чого зразу ж звідти вийшла і сама потерпіла, фактом виявлення та вилучення у ОСОБА_10 предмету злочину, а саме мобільного телефону, який він відкрито викрав у потерпілої, на якому були сліди пальців рук обвинуваченого та з іншими доказами по справі у сукупності, про які зазначено у мотивувальній частині вироку.

Суд вважає безпідставними посилання сторони захисту на те, що вказаний предмет злочину, було підкинуто обвинуваченому працівниками поліції, оскільки, як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 8.04.2019 року, в ході якого у ОСОБА_10 було виявлено та вилучено предмет злочину, вказаний протокол був підписаний всіма учасниками слідчої дії та ніяких зауважень при цьому ні від кого не надходило. В судовому засіданні судом було допитано понятих при проведенні даної слідчої дії ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , показання яких відповідали змісту проведеної слідчої дії, який зафіксовано у протокол слідчої дії, також поняті підтвердили відсутність психологічного та фізичного тиску на підозрюваного на той час ОСОБА_10 .

Підстав для визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення особи для впізнання, а саме ОСОБА_10 потерпілій та свідку ОСОБА_17 на тій підставі, що на даній слідчій дії обвинувачений значно виділявся на фоні інших осіб по одежі, як на тому наполягала сторона захисту, суд не вбачає, оскільки як потерпіла, так і свідок зазначили, що вони впізнають обвинуваченого в тому числі і за іншими ознаками, при цьому зазначена сукупність багатьох ознак, за якими вони впізнали ОСОБА_10 , а саме за зростом, віком, рисами обличчя, волоссям, не викликає у суду сумнівів у достовірності результатів проведених даних слідчих дій.

При цьому, суд також враховує, що на час проведення слідчих дій впізнання із участю потерпілої та свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_10 перебував в статусі підозрюваного, оскільки згідно протоколу затримання він був затриманий 08.04.2019 року о 13-03 год. та цього ж дня о 13-40 за №428 слідчим відповідно до положень ч.4 ст. 213 КПК України про затримання підозрюваного було повідомлено орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. Підозрюваний ОСОБА_10 , як вбачається із відеозапису слідчих дій впізнання із участю потерпілої та свідка ОСОБА_17 , не заперечував проти проведення даних слідчих дій без захисника.

Факт погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої підтверджується показаннями потерпілої, зокрема в частині способу заволодіння телефоном, який обвинувачений зі слів потерпілої забрав у неї викрутивши їй руку. При цьому суд виходить із часу, місця та обстановки вчинення злочину, коли обвинувачений та потерпіла були наодинці, застосовне обвинуваченим тимчасове обмеження свободи пересування відносно потерпілої у місці вчинення злочину, що, з огляду на місце та характер вчинення злочину, було йому необхідно для доведення злочину до кінця, фізичних переваг обвинуваченого над потерпілою, яка на час вчинення злочину була також малолітньою, а тому у потерпілої були підстави для сприйняття погроз застосування насильства, які виходили від обвинуваченого, реальними та такими, що могли здійснитися в момент заволодіння її майном. При цьому суд також враховує, що потерпіла вийшла із туалету, де було вчинено даний злочин, через певний проміжок часу, як обвинувачений зійшов із поїзду на станції, коли вчинявся злочин потерпіла не подавала щодо цього будь-яких знаків, як то - не кричала, не кликала на допомогу. Викладе також свідчить про правдивість показань потерпілої про те, що в даному випадку зі сторони обвинуваченого мали місце погрози застосування насильства.

Обвинувачений зазначав, що на час вчинення злочину він перебував в іншому місці, а тому не міг його вчинити.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що версія обвинуваченого щодо алібі перевірялася органом досудового розслідування та на підставі даних від обвинуваченого не знайшла свого підтвердження (т.1 а.с. 203-216).

Не знайшла свого підтвердження версія обвинуваченого і в судовому засіданні.

Судом вживалися заходи щодо забезпечення явки в судове засідання свідка ОСОБА_22 , однак забезпечити явку даного свідка в судове засідання не представилося можливим також і з урахуванням неодноразового винесення ухвал про привід даного свідка.

Оцінюючи обставини справи щодо версії сторони захисту про алібі обвинуваченого, суд враховує, що зміст клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій на стадії досудового розслідування (т.1 а.с. 203-205) та показання обвинуваченого, які надані ним в судовому засіданні, істотним чином відрізняються між собою у частині версії сторони захисту про алібі обвинуваченого на досудовому розслідуванні та під час розгляду справи в суді. Так, версія обвинуваченого щодо поїздки в м. Баришівку та до свого дядька в с. Рудницьке з`явилася лише в судовому засіданні. Разом із тим, у клопотанні сторони захисту про проведення слідчих дій зазначалося про те, що в ніч з 07.04.2019 року на 08.04.2019 року ОСОБА_10 залишився в м. Бориспіль та нікуди не їздив в цей період часу.

Дана версія також спростовується достовірно встановленими в судовому засіданні даними щодо вилучення у обвинуваченого ОСОБА_10 викраденого у потерпілої телефону, чому стороною захисту не надано розумного обгрунтування.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо підтвердження показань ОСОБА_10 про вчинення працівниками поліції відносно нього незаконних методів слідства. Так, судом були допитані в якості свідків поняті під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_10 , які повідомили, що під час проведення свідчої дії підозрюваний добровільно видавав речі, ніякого тиску при цьому на нього не вчинялося.

Обвинувачений не повідомляв суд про вчинення конкретними працівниками поліції на нього незаконного тиску, що надавало б можливість суду перевірити вказані обставини, на які посилався обвинувачений, шляхом допиту будь-яких інших осіб.

Певні суперечності в показаннях допитаних в судовому засіданні свідків в частині точного часу коли відбувалися події, суд знаходить не суттєвими та такими, що не впливають на їх достовірність з огляду на тривалий час, який пройшов з моменту події до допиту свідків. Дані показання відповідають темній порі доби, коли насправді відбувалися події.

Таким чином, оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено вину ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що вина ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, оскільки ним було вчинено даний злочин.

Разом із тим, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується також у тому, що він 07.04.2019 року приблизно о 23 год. 40 хв. в момент перебування з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у туалеті вагону електропоїзду № 6822, сполученням «Київ-Пас - Гребінка», вирішив задовольнити свою статеву пристрасть, вчинивши насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої. Так, з метою реалізації злочинного наміру та подолання опору малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом з огляду на її малолітній вік, власними фізичними перевагами, а також, висловлюючи до малолітньої ОСОБА_8 погрози застосування фізичного насильства, ОСОБА_10 , проти волі останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення статевої недоторканості малолітньої потерпілої, вчинив щодо неї сексуальне насильство, а саме оголив свій статевий орган та примусив останню мастурбувати руками оголений чоловічий статевий орган, задовольняючи свою статеву пристрасть.

Вказані дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 153 КК України як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження фактично єдиним прямим доказом вини ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину є показання самої потерпілої ОСОБА_8 , яка в частині обвинувачення ОСОБА_10 за ч.4 ст. 153 КК України надала показання про те, що в квітні 2019 року близько 23 год. після того, як ОСОБА_10 заштовхав її у потязі до туалету та, викрутивши її руку, забрав у неї телефон та зірвав ланцюжок, він розстебнув штани, приспустив їх та спідню нижню білизну та погрожуючи їй вбивством примусив йому мастурбувати статевий орган, взявши її руку та поклавши на свій статевий орган. При цьому вона статевий орган ОСОБА_13 бачила не чітко. Через деякий час у ОСОБА_10 відбулося витікання із статевого органу біологічної речовини, яка потрапала їй на руку та на підлогу туалету. Вона бачила цю біологічну речовину на підлозі. Коли потяг зупинився на зупинці, обвинувачений швидко вибіг з нього та тоді вже і вона вийшла з туалету. Вона сказала вітчиму, що в неї вкрали телефон та ланцюжок. Про вчинення відносно неї насильницьких дій сексуального характеру вона вперше розповіла слідчому по приїзду в с. Тарасівка, в подальшому показувала слідчому місце, де саме був біологічний матеріал від ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував свою вину у вчиненні злочину за ч.4 ст. 153 КК України.

Разом із тим, вказані показання потерпілої у цій частині фактично не підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами з огляду на наступне.

Так, сам факт перебування потерпілої разом із обвинуваченим у зазначені дату, час та місці, які вказані в мотивувальній частині вироку суд вважає встановленими з огляду на вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 . Тому узгодження з цього приводу показань потерпілої також із показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_19 само по собі не підтверджує показання потерпілої у частині вчинення обвинуваченим відносно неї злочину за ч.4 ст. 153 КК України.

Суд також враховує, що злочини за ч.2 ст. 186 КК України та ч.4 ст. 153 КК України за об`єктом та іншими складовими частинами складу злочину є абсолютно різними, за своєю природою не є жодним чином пов`язаними між собою.

Після звернення до правоохоронного органу потерпіла повідомила спочатку лише про вчинення відносно неї злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 08.04.2019 року було проведено за участі потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника огляд місця події, а саме місця у електропоїзді № 6822 сполученням «Київ-Пас - Гребінка», де відбувалися події. Так, в ході даного огляду в туалеті потягу слідів біологічного походження виявлено не було (т.1 а.с. 116-121).

Згідно висновку експерта від 22.04.2019 року №115 при судово медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів та фрагментів зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_8 крові не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження (т.1 а.с. 221-224).

Згідно висновку експерта від 22.04.2019 року №117 при судово медичній експертизі тампона змиву з головки та тіла статевого органу ОСОБА_10 знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження (т.1 а.с. 227-229).

Відповідно до висновку експерта від 22.04.2019 року №472 на змивах з рук потерпілої ОСОБА_8 сперматозоїди не знайдені (т.1 а.с. 230-231).

Згідно висновку експерта від 22.04.2019 року №116 при судово медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_10 крові не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження (т.1 а.с. 234-237).

Згідно висновку експерта від 22.04.2019 року №119 при судово медичній експертизі змивів з рук ОСОБА_10 сперматозоїдів не знайдено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження (т.1 а.с. 240-242).

Згідно висновку експерта від 16.04.2019 року №473 на штанах ОСОБА_8 сперматозоїди не знайдені, на сорочці та парі кросівок ОСОБА_8 слідів, підозрілих на сперму, не виявлено (т.2 а.с. 29-30).

Згідно висновку експерта від 22.04.2019 року №499 на змивах з рук підозрюваного ОСОБА_10 сперматозоїди не знайдені (т.2 а.с. 31-32).

Відповідно до висновку експерта від 22.04.2019 року №118 при судово медичній експертизі змивів з рук ОСОБА_8 сперматозоїдів не знайдено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження (т.2 а.с. 33-35).

Вищевказані висновки експертиз, встановлений в ході досудового розслідування факт відсутності на місці події біологічної речовини від обвинуваченого ОСОБА_10 спростовують показання потерпілої у частині вчинення обвинуваченим відносно неї насильницьких дій сексуального характеру.

За вищезазначених обставин, враховуючи, що фактично єдиним прямим доказом вини ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину є лише показання потерпілої ОСОБА_8 , а інша сукупність доказів, якими підтверджується відсутність як на обвинуваченому так і на потерпілій, а також на місці події слідів біологічної речовини від обвинуваченого, фактично свідчить про невинуватість обвинуваченого у вчинені даного злочину, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину за ч.4 ст. 153 КК України є недоведеною з огляду на відсутність достатніх доказів вини обвинуваченого.

Той факт, що пройшов певний проміжок часу коли проводився огляд місця події та вилучалися речі, на яких могли бути сліди біологічної речовини від обвинуваченого не спростовує висновків суду, оскільки відповідно до ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому, сторона захисту наполягала на тому, що обвинувачений має бути виправданий у даному кримінальному провадженні в цілому як за ч.2 ст. 186 КК України, так і за ч.4 ст.153 КК України.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що фактично лише одні показання потерпілої на підтвердження факту вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України не є достатніми доказами його вини, при цьому суд також враховує позицію сторони захисту про невинуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Зазначені у протоколі обшуку затриманої особи від 08.04.2019 року дані щодо способу та причин заволодіння майном потерпілої, не підтверджують вини ОСОБА_10 у вчинені злочину за ч.4 ст.153 КК України, оскільки вказані дані у протокол були внесені слідчим. А як засіб доказування, протокол обшуку, може підтверджувати факт наявності у особи певних речей, що мають значення для кримінального провадження та які можуть бути вилучені в ході обшуку і в подальшому використані як докази, а не певного змісту показання особи, яка бере участь в проведенні даної слідчої дії.

Тобто протокол обшуку не може собою підміняти протокол допиту особи.

Крім цього у відповідності до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, з забезпеченням дотримання принципу змагальності кримінального провадження, передбаченого ст. 22 КПК України, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України поза розумним сумнівом, а тому він підлягає визнанню невинуватим та виправданню за ч.4 ст.153 КК України.

Обставин справи, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено.

В якості обставини справи, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

При цьому, суд не визнає відповідно до ст. 67 КК України обставиною справи, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 рецидив злочину, яка вказана в обвинувальному акті з огляду на наступне.

Згідно ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Згідно ст. 32 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Судом дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України в тому числі і за ознакою повторності, оскільки він був судимий за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України відповідно до вироку суду від 17.08.2018 року, а тому викладене є підставою для не врахування даної ознаки при призначенні покарання як такої, що його обтяжує.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_10 , який одружений, має двох неповнолітніх дітей, обставину справи, що обтяжує покарання, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_10 за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції даної статті.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.08.2018 року до покарання, призначеного за даним вироком.

Враховуючи обставини вчиненого злочину та особу винного, те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України було вчинено під час іспитового строку, висновок досудової доповіді відділу пробації, підстав для застосування відносно обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили необхідно залишити тримання під вартою, враховуючи, що судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 необхідно рахувати з 08.04.2019 року з часу його затримання.

Також суд вважає за необхідне в повному обсязі скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді з урахуванням того, що в ході судового розгляду справи за клопотанням учасників судового провадження судом накладені арешти в частині вже було скасовано.

При цьому суд враховує, що ухвалою від 29.01.2020 року судом скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.04.2019 року на належне обвинуваченому ОСОБА_10 майно, а саме: клей, ключ від дверей, пачку з цигарок Бонд, три цигарки Бонд, грошові кошти купюрою 200 грн., 50 грн., 10 грн., 1 грн., 2 купюри по 2 грн., 2 купюри по 5 грн., 1 купюра на 1 грн., монети на суму 2,10 грн. та монети на загальну суму 15,70 грн., розетку та вилку в частині позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій та його зберігання в камері зберігання речових доказів Гребінківського ВП за адресою м. Гребінка вул. Магістральна. 16, тобто в повному обсязі, а тому підстав для повторного скасування арешту даного майна не має.

Речові докази по справі підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Також у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта по проведеним експертизам.

Керуючись ст. 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України та виправдати його за ч.4 ст.153 КК України.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.08.2018 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі до покарання, призначеного за даним вироком суду, і призначити остаточне покарання ОСОБА_10 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з часу його затримання з 08.04.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення експертизи :

№547 від 16.04.2019 року в розмірі 1099,07 грн.,

№738 від 18.04.2019 року в розмірі 628,04 грн.,

а всього в розмірі 1727 грн. 11 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.04.2019 року на майно, а саме: мобільний телефон «Samsung SM-J701F» і акумулятор до нього, два аркуші паперу А-4 «Цивільно - правовий договір», квиток на електропотяг, труси, ланцюжок та кулон, штани, рубашку, кросівки скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung SM-J701F» і акумулятор до нього, ланцюжок та кулон, штани, рубашку, кросівки - залишити ОСОБА_8 ; клей, ключ від дверей, пачку з цигарок Бонд, три цигарки Бонд, грошові кошти купюрою 200 грн., 50 грн., 10 грн., 1 грн., 2 купюри по 2 грн., 2 купюри по 5 грн., 1 купюра на 1 грн., монети на суму 2,10 грн. та монети на загальну суму 15,70 грн., розетку та вилку, два аркуші паперу А-4 «Цивільно - правовий договір» - залишити ОСОБА_10 ; квиток на електропотяг та труси знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими ОСОБА_10 , який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1