ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3094/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/135/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 06.11.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого вироком Волжського міського суду Волгоградської області РФ від 06.10.2015 року, який приведено у відповідність до законодавства України ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.04.2017 року та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. ст. 15 ч.2 307 ч.3, 15 ч.2 307 ч.3, 70 КК України до 8 років позбавлення волі (початок строку відбування покарання: 03.10.2014 року, кінець строку: 12.08.2021 року)
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного йому судом покарання фактично у зв`язку із зарахуванням йому в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 03.10.2014 року по 25.11.2015 року, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має 10 заохочень та мав 3 стягнення, виконував обов`язки днювального відділення та приймав участь у роботах по благоустрою установи та відділення, що є обов`язком засуджених, підкорюючись необхідності, працевлаштований нетривалий час з липня 2019 року, тобто безпосередньо перед настанням строку для розгляду питання про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Згідно рішень комісій за місцем відбуття покарання в грудні 2018 року та в серпні 2019 року засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, в тому числі умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. За таких обставин, досліджені судом матеріали не підтверджують того, що засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, у зв`язку з чим на думку суду він залишається суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих його даних, тяжкості злочину за який він засуджений та значної частини невідбутого строку покарання.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали суду в зв`язку з невідповідністю викладених в ній висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини, які доводять, що засуджений виправився, оскільки він офіційно працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «ЕПОХА», має позитивну характеристику з місця роботи, сумлінно працює, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 10 заохочень, стягнення погашені в установленому законом порядку. На заходи виховного впливу реагує, виконує всі вимоги санітарії та особистої гігієни. Роботи по благоустрою установи та відділення виконує в повному обсязі, з працівниками установи ввічливий, тактовний, виконує передбачені законом вимоги установи, підтримує соціальні зв`язки, на профілактичних обліках не перебуває, порушень трудової дисципліни не допускає. У вчиненому злочині щиро розкаявся, вину визнає, має намір в майбутньому залучитись до суспільної праці за місцем проживання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Матеріали особової справи засудженого містять відомості про те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Волжського міського суду Волгоградської області РФ, від 06.10.2015 року який приведено у відповідність до законодавства України ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.04.2017 року та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. ст. 15 ч.2 307 ч.3, 15 ч.2 307 ч.3, 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 31.07.2019 року згідно Закону України від 26.11.2015 року № 838VIII зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.10.2014 року по 25.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.10.2014 року, у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія № 10» відбуває покарання з 08.06.2018 року та 17.05.2019 року переведений до дільниці соціальної реабілітації. Засуджений характеризується посередньо, по відношенню до представників адміністрації установи тактовний, але не щирий, намагається нав`язати свою думку, має запальний характер, працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «ЕПОХА» лише з 01.07.2019 року, має позитивну характеристику з місця роботи, має 10 заохочень за дотримання правил поведінки та сумлінне ставлення до праці та 3 стягнення, які погашені.
Разом з тим, ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, відбув 3/4 частини призначеного йому судом покарання фактично у зв`язку із зарахуванням йому в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 03.10.2014 року по 25.11.2015 року, працевлаштований нетривалий час, тобто безпосередньо перед настанням пільги у виді застосування до нього умовно-дострокового звільнення, поряд з заохоченнями, мав стягнення, що свідчить про нестабільність його поведінки.
Відповідно до рішення комісії за місцем відбування покарання 09.12.2018 року та 12.08.2019 року засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, як такому, що не став на шлях виправлення, в тому числі умовно достроковому звільненні.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, а не лише за короткий проміжок часу, що передував зверненню з клопотанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 із доповненням залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 06.11.2019 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи