пр. № 1-кс/759/295/20
ун. № 759/369/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 від 11.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: одяг згідно протоколу затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме сіру кофту та штани, які упаковано в поліетиленовий пакет з біркою з підписами понятих та слідчого, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000162 від 12.01.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , 11.01.2020 року, приблизно о 16-30 год., з проникненням в інше приміщення «Кредит Кафе» (відділення № 26) по пр. Перемоги, 100/1 в м. Києві, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинив напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном, яке належить ТОВ «Партнер Фінанс» та заволодив ним.
12.01.2020 року за підозрою у вчиненні злочину щодо ОСОБА_7 відповідно до ст. 208 КПК України затриманий ОСОБА_6 .
Слідчий та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, їх неприбуття згідно ст. 172 КПК не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з витягу з ЄРДР ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив напад на ОСОБА_7 .
В той же час в поданому клопотанні старший слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно згідно протоколу затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є ані учасником вказаного кримінального провадження, та яка навіть не фігурує у фабулі Витягу з ЄРДР.
У зв"язку із вищенаведеним, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки за наявними документами не можливо встановити, яке відношення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має до кримінального провадження № 0000162 від 11.01.2020 року.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст. 36, 98, 131, 132, 170-173, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1