Дата документу 15.05.2020 Справа № 554/3916/20
Провадження №1-кс/554/6336/2020
УХВАЛА
іменем України
15 травня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України (поштове віправлення від 30 квітня 2020 року), у якій вона просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення; зобов`язати уповноважену особу (слідчого) СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 01 квітня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована 07.04.2020 за вх. №Б-3704, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику ОСОБА_3 витяг з ЄРДР; зобов`язати уповноважену особу (слідчого) СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, усунути перешкоди в реалізації конституційних прав; поновити процесуальні строки подачі скарги ОСОБА_3 на вказану бездіяльність слідчого.

Скарга мотивована тим, що 01 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернулась в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, та до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Покровського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками ст.ст.127, 364, 365, 371, 373, 374 КК України. Листом від 10.04.2020 року заявника повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказаний лист ОСОБА_3 отримала 23.04.2020 року, вважає його незаконним, невмотивованим, і внаслідок незаконної бездіяльності вона позбавлена своїх конституційних прав. Вважає, що відомості, викладені в її заяві від 01.04.2020 року, повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Компетентними посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, відомості до ЄРДР не внесені, розслідування не розпочиналось, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, за змістом скарги та у письмовому клопотанні (а.с.22-24) просила проводити розгляд за відсутності заявника, скаргу підтримала повністю та просила задовольнити.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення, у яких зі скаргою не погодився, вважав її безпідставною та необґрунтованою, посилаючись на ті обставини, що заявник ОСОБА_3 вважає складом злочину виниклий у неї з ревізором ОСОБА_5 МК «М`ясний» конфлікт, у зв`язку з проведенням ревізії каси, за результатом якого, на думку заявника, у роботодавця виникне право на застосування до неї матеріальної відповідальності за нестачу грошових коштів у виді невиплати заробітної плати, а також дії працівників поліції, які прибули до робочого місця заявниці, отримали заяву від ревізора МК «М`ясний» ОСОБА_5 та запропонували заявниці проїхати до відділу поліції, на що вона категорично відмовилась, пославшись на відсутність у працівників поліції повноважень розглядати заяви про нестачу грошових коштів. Тому, враховуючи відсутність у заяві об`єктивних даних, що могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і те, що заявниця помилково вважала складом злочину виконання поліцейськими покладених на поліцію повноважень та вжиття відповідних заходів, а також не погоджувалась з характером та способами здійснення поліцейськими своїх повноважень, зазначену заяву було направлено до Дніпропетровського Управління ДВБ НП України з метою проведення службової перевірки, а також для з`ясування обставин можливого порушення працівниками поліції службової дисципліни (а.с.29-30).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернулась в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 01 квітня 2020 року про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ст.ст.127, 364, 365, 371, 373, 374 КК України, вчинених, на її думку, службовими особами правоохоронного органу, зокрема, працівником поліції ОСОБА_6 та іншими співробітниками Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. За змістом заяви, ОСОБА_3 повідомляла про обставини щодо її конфлікту з ревізором-інспектором, який, на її думку вирішив штучно створити недостачу товару, а також про те, що 25.03.2020 року під час інкасації вона виявила в касі магазину сувенірні грошові купюри, які нібито їй передав невідомий покупець товару, тим самим вчинивши злочин. Проте, за заявою ОСОБА_3 про вчинення згаданого злочину відносно неї самої вчинялися протиправні дії, що виражалися, на її думку, у незаконному затриманні та триманні у відділенні поліції, тимчасовому вилученні належного їй майна, застосуванні заходів психологічного впливу, погроз, катуванні, примушуванні до самообмови, унаслідок чого погіршився стан здоров`я, завдано значних душевних та психоемоційних страждань, фізичного болю, моральної шкоди та підірвано її ділову репутацію. Зважаючи на викладені обставини, заявник вважала, що в діях працівників Покровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області наявні окремі ознаки злочинів, передбачених ст.ст.364, 365 КК України, а в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст.ст.127, 371, 373, 374 КК України, на підставі чого просила внести відомості до ЄРДР та притягнути вказаних осіб до кримінальної відповідальності (а.с.9-11).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заяві від 01 квітня 2020 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим заявник ОСОБА_3 не погодилась і звернулась до суду з відповідною скаргою.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.2 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказувала на те, що зазначені в заяві дії посадових осіб правоохоронного органу містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.ст.127, 364, 365, 371, 373, 374 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовими особами Покровського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, серед інших ОСОБА_6 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними діями посадових осіб під час перевірки обставин, за яких заявник стверджує, що нібито було вчинено інший злочин і в цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадових осіб органу досудового розслідування, з результатами дій яких заявник була не згодна.

Крім того, в контексті поданої заяви від 01.04.2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, за сукупності наведених обставин та наявних матеріалів, доводи заявника, викладені у заяві від 01.04.2020 року є її особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, не містять у собі об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення за вих.№Б-3704/15-02-3-20 від 10.04.2020 року, а також повідомлено, що матеріали відповідної заяви направлено для проведення службового розслідування (а.с.13).

Тому, не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, попри те, що заявник вважає заяву від 01.04.2020 року заявою (повідомленням) про вчинення посадовими особами правоохоронного органу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.127, 364, 365, 371, 373, 374 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій посадових осіб правоохоронного органу, пов`язаних з виконанням своїх повноважень. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій конкретних посадових осіб, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 01.04.2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Крім того, заявник просила поновити пропущений строк на оскарження (а.с.19-21).

Враховуючи, що відповідь на заяву від 10.04.2020 року ОСОБА_3 фактично отримала простим поштовим відправленням 23.04.2020 року, чого не було спростовано під час судового розгляду, у зв`язку з чим останньою пропущено строк на оскарження, а тому в даному випадку суд вважає можливим задовольнити клопотання заявника та поновити їй пропущений строк звернення до суду зі скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 24, 117, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Поновити заявнику пропущений строк для звернення зі скаргою до суду.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1