Справа № 539/1072/20
Провадження № 1-кс/539/303/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 та власника вилученого майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 ,про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 05.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 05.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Лубенського ВП ГУ НПв Полтавській області здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, в межах якого досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2020 до чергової частини Лубенського ВП, зі служби 102 надійшло повідомлення з контактного номеру телефону НОМЕР_1 від заявника який представився ОСОБА_6 та повідомив про намір підірвати Лубенський відділ поліції.

05.04.2020 під час проведення огляду місця події, на ділянці місцевості поблизу господарства АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_2 із сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

Цього ж дня вищевказаний мобільний телефон із сім карткою, постановою слідчого було визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Лубни, вул. Монастирська, 4 Полтавської області.

Слідчий вважає, що в даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене вищевказане майно зберегло на собі сліди вчинення злочину.

Враховуючи вищевикладене, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, збереження речових доказів, слідової інформації, необхідністю проведення судових експертиз, сторона обвинувачення прохає накласти арешт на вказаний мобільний телефон із сім карткою.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник вилученого майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки вилучений телефон потрібен їй для спілкування, вона дійсно добровільно видала його працівникам поліції, під час огляду, вважаючи, що після його проведення мобільний телефон їй буде повернуто.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, власника вилученого майна, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до п 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що вилучений під час огляду мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_2 із сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000446 відомості про яке внесені до ЄРДР 05.04.2020 за ч.1 ст. 259 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, збереження слідової інформації та речового доказу, необхідність проведення судових експертиз для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.

Слідчий суддя вважає, що для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника майна, шляхом накладення арешту, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено.
Враховуючи викладене, клопотання про арешт вилученого майна слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.26, 98, 100, 110, 167, 170-174, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 ,про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 05.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Нокіа» НОМЕР_2 із сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , які до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, залишити на зберігання в камері зберігання речових доказів при Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1