Справа № 357/5952/20
У Х В А Л А

08 липня 2020 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002421 від 16.06.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002421 від 16.06.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0002421 від 16.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за фактом підробки ідентифікаційного номеру транспортного засобу автомобіля марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 .

16.06.2020 року до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення територіального сервісного центру МВС України № 3242, що розташований за адресою: вул. Сухоярська, 20, м. Біла Церква, Київська обл., про те, що під час огляду транспортного засобу марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 встановлено ознаки підробки ідентифікаційного номеру вказаного автомобіля.

У подальшому, під час проведення 16.06.2020 огляду місця події за адресою: вул. Сухоярська, 20, м. Біла Церква, Київська обл., що автомобіль марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 має номер кузова на якому є кустарна зміна, яка проявилась в тому, що номер не можливо прочитати через нерозбірливість всіх позначень та символів в повній мірі.

За результатами проведення огляду місця події, автомобіль марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , вилучено на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , вилучено та запаковано до поліетиленового пакету, ключі від вказаного транспортного засобу вилучено та запаковано до поліетиленового пакету.

Таким чином, враховуючи те, що на автомобілі «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки ідентифікаційного номеру транспортного засобу, вказаний автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, автомобілі «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного транспортного засобу набули статусу тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те, що ідентифікаційний номер автомобіля «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , має ознаками підробки, а тому сам автомобіль, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 є доказом вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що ідентифікаційний номер автомобіля «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , має ознаки підробки, вказаний автомобіль зберіг на собі сліди вчинення злочину, а також свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 є доказами вчинення кримінального правопорушення, вказані речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, мають статус тимчасово вилученого майна, а тому на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

У подальшому, в ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Біла Церква по бульварі Олександрійському в м. Біла Церквабуло вилучено транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з якого було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі були вилучені та запаковані до поліетиленового пакету.

Власник згаданого посвідчення є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до довіреності виданої на його ім`я

Таким чином, зібраними матеріалами досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що автомобіль марки «VOLKSVAGEN» моделі «CARAVELLE» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з якого було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів на перелічене майно необхідно накласти арешт.

Враховуючи вище викладене, з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно.

Слідчий в суді клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Особа, у якої вилучили майно, ОСОБА_5 , в судове засідання не прибув.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів№ 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної осмоби отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Слідчий у клопотанні вказано: " номер не можливо прочитати через нерозбірливість всіх позначень та символів в повній мірі".

Дані про вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.290 КК України, слідчому судді разом із клопотанням, слідчим не надані. Постанов про призначення експертиз у кримінальному провадження, їх отримання експертною установою до клопотання не додано.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим у клопотанні та під час судового розгляду клопотання не доведено, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт, а саме транспортний засіб, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші предмети, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя за таких обставин не вбачає законних підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ст. 371 ч. 3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-173, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002421 від 16.06.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області