Справа № 284/585/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Народичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0000102 від 29.07.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні осіб не має, раніше не судимого,

за ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
29 липня 2019 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці Дубовій, що розташована с.Рубежівка Народицького району Житомирської області, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, виниклих між ним та ОСОБА_6 , під час словесної перепалки кулаком правої руки наніс два удари в область обличчя останьої, чим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: забою правого ока зі слабко вираженим крововиливом в склеру, посттравматичного мідріазу посттравматичного кератита; двох подряпин в проекції крижів справа, подряпини в поперековій ділянці справа, які згідно висновку експерта відносятся до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров» я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково і показав, що 29.07.2019 року біля 6 години, на вулиці села Рубежівка Народицького району, поблизу господарства його матері ОСОБА_8 , у нього виникла сварка з сусідкою ОСОБА_6 , з якою у них існують давні неприязнені відносини. Під час суперечки, він не втримався, схопив лівою рукою волосся жінки, а правою рукою вдарив останню в область голови, в праву її частину, таким чином спричинивши їй тілесні ушкодження. Більше ударів він потерпілій не наносив, хоча визнає, що тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілої, заподіяв саме він. Крім нього та ОСОБА_6 , в конфлікті участі ніхто інший не приймав. Висловив у судовому засіданні щире каяття у скоєному, та попросив у потерпілої в судовому засіданні вибачення.
Незважаючи на часткове визнаннясвоєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 29.07.2019 року біля 6 годи-ни, коли вона проходила по вулиці села Рубежівка Народицького району, неподалік від власного господарства, до неї підійшов сусід ОСОБА_4 , з яким у неї на протязі останніх років склались неприязнені відносини з приводу земельної ділянки, і схопив її за волосся, після чого декілька разів вдарив її кулаком руки по голові, таким чином спричинивши їй тілесні ушкодження. Від ударів вона впала на землю та почала кричати від болю, особливо боліло праве око, на нього в той момент вона нічого не бачила. Після цього, через деякий час на місце події приїхали працівники поліції. В послідуючому, за медичною допомогою, вона звернулась до лікарів, за призначеннями яких вона лікувалась, за що платила грошові кошти, і підтвердженням цьому є чеки, які вона додала до своєї позовної заяви. Також після пошкодження ока, вона почала носити окуляри. Крім неї та ОСОБА_4 в конфліктній ситуації участі ніхто інший не приймав. Шкоди, завданої їй вчиненим злочином, обвинувачений на даний час не відшкодував. На даний час їй необхідне провести оперативне втручання на пошкодженому оці. Стосовно призначення покарання обвинуваченому, просить його суворо покарати за її страждання та з метою попередити вчинення останнім злочинів. Обвинувачений попросив у неї вибачення лише в залі судового засідання, але не за його межами.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що 29.07.2019 року вранці, коли вона знаходилась у власному домогосподарстві, в с.Рубежівка Народицького району, почула неподалік на вулиці крики людини. Вона вибігла на вулицю, де побачила, що неподалік її господарства, на землі сидить ОСОБА_10 , а біля неї стоїть її син ОСОБА_4 . Остання кричала, та плакала. Вона зрозуміла, що її син вдарив ОСОБА_6 , і запитала в нього навіщо він це зробив. На це, ОСОБА_4 повідомив, що вдарив цю жінку, бо вона його образила, і він не зміг себе втримати. Вона особисто, не чула слів образ від сусідки в бік сина, але повідомила суду, що із ОСОБА_6 в них з сином склались давні неприязнені відносини.
Свідок ОСОБА_11 показала, що 29.07.2019 року біля 6 години, вона на вулиці с.Рубежівка Народицького району, почула крики людей. Незабаром, до неї в господарство зайшла ОСОБА_6 , яка повідомила їй, що її побив житель їхнього села, ОСОБА_4 . Вона помітила на тілі сусідки, а саме на правому оці почервоніння, і остання ій скаржилась на болі в оці. Також бачила й інші тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 у вигляді синця та подряпини. Коли пішла до того місця, де зі слів ОСОБА_6 її побили, вона виявила на землі пошкоджені граблі, тапки та зубні протези, що належали потерпілій, які їй вона повернула. Зі слів свідка, потерпіла до моменту її побиття завжди ходила без окулярів, а після зазначеної події почала їх носити.
Свідок ОСОБА_12 показала, що вона була присутня в якості понятої під час проведення в приміщенні Народицького відділення поліції слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 . Вона дійсно підтвердила той факт, що бачила як підозрюваний продемонстрував на статисту, яким чином він заподіяв тілесні ушкодження потерпілій, а саме наніс один удар рукою по тілу, але в яку саме частину тіла вона вже не пам`ятає, бо відтоді пройшов значний проміжок часу. Будь-якого психологічного чи фізичного тиску по відношенню до ОСОБА_4 з боку працівників поліції під час проведення даної слідчої дії не застосовувалось.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіда-нні доказами, зокрема: висновком судово-медичної експертизи №261 від 08.08.2019 року (а.с.137-139), з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою правого ока зі слабко вираженим крововиливом в склеру, посттравматичного мідріазу посттравматичного кератита; двох подряпин в проекції крижів справа, подряпини в поперековій ділянці справа, які відносятся до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров» я, могли утворитись не менш ніж від двох травмуючих впливів від прямої дії тупих твердих предметів; встановлені при проведені експертизи тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на рівну площину, і могли виникнути за обставин, які продемонструвала потерпіла під час слідчого експерименту 29.07.2019 року; протоколом слідчого експерименту від 29.07.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_6 (а.с.133-136), згідно якого остання продемонструвала яким чином їй були заподіяні тілесні ушкодження; протоколом слідчого експерименту від 29.07.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.130-132), відповідно до якого останній продемонстрував яким чином він заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що він завдав потерпілій лише одного удару рукою, оскільки дані показання спростовуються показами потерпілої ОСОБА_6 , наданих в судовому засіданні, і зазначеним показам суд довіряє, оскільки вважає їх такими, що відповідають дійсності, не вбачаючи причин оговорювати обвинуваченого, а також висновком судово-медичної експертизи, відповідно якого тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_6 утворились не менш ніж від двох травмуючих впливів від прямої дії тупих твердих предметів, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , та іншими матеріалами справи, а тому суд вважає, що обвинувачений дає такі покази з метою пом`якшення відповідальності за вчинене правопорушення, Крім того, суд зважає і на той факт, що під час отримання потерпілою тілесних ушкоджень інших осіб, окрім ОСОБА_4 , біля неї не було, що також підтверджує сам обвинувачений, що виключає факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій сторонньою особою. Такі висновки суду узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №261 від 08.08.2019 року, згідно якого встановлені при проведені експертизи тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на рівну площину.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю є доведеною поза розумним сумнівом.
Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров» я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.
Не повне визнання обвинуваченим всіх обставин справи, а відповідно і своєї вини, з огляду на його агресивну та конфліктну поведінку в судовому засіданні по відношенню до потерпілої, що свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття, яке має передбачати відверту негативну оцінку винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, яка дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність, і така поведінка обвинуваченого в судовому засіданні не свідчить про самоосуд свого вчинку, а також відсутність будь-яких доказів щодо того, що обвинувачений своїми діями сприяв саме розкриттю злочину, з огляду на те, що потерпіла сама вказала на нього як на особу, що вчинила правопорушення відносно неї, дають підстави суду вважати за неможливе за таких обставин визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину за обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого в судовому засіданні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, завдану шкоду потерпілій, думку останньої, яка просить суд суворо покарати обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також особу винного, який вину у вчиненні злочину визнав частково, завдану останній шкоду не відшкодував, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, характеризується за місцем проживання посередньо, а також приймаючи до уваги давні неприязнені відносини між обвинуваченим та потерпілою, враховуючи при цьому всі обставини справи, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, що передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України.
В той же час, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, в контексті врахування правової природи та юридичних характеристик актів Конституційного Суду України, застосовуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні відповідної норми права, яка стосується питання визначення виду та міри покарання, враховуючи що злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, з огляду на обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, з якою склались давні неприязнені відносини, її поведінку перед вчиненням злочину, відсутність тяжких наслідків, що в певній мірі знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, проживає на території радіоактивного забруднення, його вибачення за скоєне у потерпілої в залі судового засідання, що свідчить, що обвинувачений усвідомлює, що вчинив правопорушення та розуміє його негативні наслідки, наявність у нього матері похилого віку, приймаючи до уваги також, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а відтак, як притаманний правовій державі принцип є передусім виправним та превентивним засобом, суд призначаючи обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, з абсолютним переконанням вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст.75 КК України, що цілком відповідатиме принципу справедливості і буде домірним вчиненому ним злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений вчинив умисний злочин, суд рахує за необхідне, в силу ст.76 КК України, покласти на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Потерпілою ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого, про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в сумі 2016 грн. та моральної шкоди в сумі 15000 гривень.

Обвинувачений позовні вимоги ОСОБА_6 , щодо заподіяної їй майнової шкоди визнав в частині тієї суми грошових коштів, які були витрачені потерпілою на купівлю медикаментів, котрі їй було рекомендовано лікуючим лікарем.
Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_6 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 604 грн. 00 коп., що складають витрати на лікування (придбання медикаментів), внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, які були рекомендовані лікуючим лікарем та підтверджені матеріалами справи (а.с.39-41 призначені лікарем), а також витрати на ліки (краплі очні левоміцетин, тобрадекс та тобрекс), які безпосередньо застосовуються в офтальмології для лікування очей, схожими за своїми показаннями з ліками, рекомендованими лікуючим лікарем та які були придбані потерпілою після відвідування лікуючого лікаря (а.с.39,42). Щодо заподіяння матеріальної шкоди на решту сум позовних вимог, суду належних доказів не надано. З приводу наданих потерпілою платіжних чеків (а.с.42-46), суд зазначає, що не може визнати їх як належні та допустимі докази, що підтверджують понесення потерпілою матеріальних збитків внаслідок вчиненого відносно неї злочину, оскільки в деяких з них (а.с.46) конкретно не зазначені назви медикаментів, які купляла остання, в деяких (а.с.39,44) ліки, які не призначались лікуючим лікарем, що унеможливлює визначити, чи призначались ці медичні препарати їй лікарем саме для лікування ушкоджень, отриманих внаслідок побиття обвинуваченим, а в чеках (а.с.43,45) взагалі зазначені дати купівлі медикаментів, які були здійснені задовго до дня вчинення правопорушення відносно потерпілої.
Щодо пред`явленої цивільним позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди, обвинувачений позовні вимоги визнав частково, на суму 1000 грн., посилаючись на те, що визначені розміри шкоди є не обґрунтовані.

Обмірковуючи правомірність вимог цивільного позивача в частині стягнення на її користь з обвинуваченого моральної шкоди в зазначеному нею розмірі, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що вид і розмір шкоди, завда-ної кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму ВСУ „ Про відшкодування моральної шкоди № 4 від 31.03.95. Так, розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнає потерпілий, характеру немайнових втрат та інших обставин.
Суд вважає, що заподіяння обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень призвело до фізичних та моральних страждань останньої, яка є жінкою і особою похилого віку, її переживань з приводу отриманого фізичного болю, необхідності відвідувати лікувальні заклади, незадовільної поведінки обвинуваченого по відношенню до неї, в тому числі і після вчинення правопорушення, що суттєво порушило її нормальні життєві зв`язки, тобто потерпілій заподіяно моральну шкоду.
Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілій мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, тривалість фізичних та душевних страждань, що потерпілою є жінка, вік якої більш як 60 років, проміжок часу вимушених змін у її життєвих стосунках, налагодження нормального ритму життєдіяльності, необхідність періодичних відвідувань лікувальних закладів та прибуття до них, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відсутність доказів про заподіяння моральної шкоди на суму 15000 грн., з огляду на майновий стан обвинуваченого та давні неприязнені відносини між обвинуваченим та потерпілою, та виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 8000 грн.
Керуючись ст.ст. 368,370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 604 грн.00коп. та моральну шкоду в сумі 8000 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: