cправа № 570/969/20
провадження № 1-кс/570/196/2020
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2020 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю слідчого ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.С.Петлюри, 10) клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №000283 відносно ОСОБА_4 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконо впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьомуобґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначення розміру застави у 30 прожиткових мінімумів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.
Підозрюваний та захисник заперечують проти клопотання та просять обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання матері з носінням електронного засобу контролю, оскільки підозрюваний щиро кається та повернув викрадене. При цьому власну позицію мотивують тим, що в клопотанні відсутні достатні дані, які б свідчили про наявність ризиків та зазначають, що немає доказів, які свідчили б про необхідність застосування запобіжного заходу лише у виді тримання під вартою.

Заслухавши їх думку, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для ухвалення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно клопотання, 07 березня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 з території господарства по АДРЕСА_1 незаконо заволодів автомобілем ВАЗ 2105, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 .

07 березня 2020 року за даним фактом розпочато досудове розслідування за ч.2 ст.289 КК України, в цей же день о 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 затримано як підозрюваного у вчиненні даного злочину, 08 березня 2020 року його повідомлено про підозру у його вчиненні, допитано як підозрюваного.

02 березня 2020 року підозрюваного звільнено умовно-достроково з невідбутим строком покарання у виді позбавлення волі строком на 10 місяців.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Ст.29 Конституції України гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно ст.177 КПК України їх основною метою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Ст.194 КПК України зобов`язує встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Аналогічні положення відображене в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №4.

Підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення грунтується на зібраних під час досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання об"єктивно досліджені щодо їх допустимості та узгодженості між собою, сумнівів у суду не викликають. Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він не має сталих соціальних зв"язків, може безперешкодно виїхати з місця перебування, усвідомлюючи реальність покарання за вчинений тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, 02 березня 2020 року умовно-достроково звільнений. Дані обставини дають підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи наявність цих ризиків, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, вважаю, що зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зважаючи на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, вважаю необхідним клопотання, яке відповідає вимогам КПК України, задоволити, оскільки досягнення мети застосування запобіжного заходу неможливе при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини утримання особи під вартою до судового розгляду справи є єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також відсутня можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Так, у справі «Серявін та інші проти України» (скарга №4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року) ЄСПЛ зазначає, що, згідно з його усталеною практикою, яка відбиває принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Крім того, вважаю, що підозрюваному одночасно з триманням під вартою слід визначити заставу в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, визнавши достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного грошову суму в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Такий розмір застави є альтернативою запобіжному заходу у виді тримання під вартою, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк тримання під вартою рахувати з 18 год. 10 хв. 07 березня 2020 року.

Визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63 060 грн. в національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) протягом дії ухвали у будь-який момент.
Покласти на підозрюваного у разі внесення застави такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У випадку внесення застави з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваного вважати таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться на виклик до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1