Справа № 573/2346/19
Провадження №1-кп/573/34/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 листопада 2019 року за № 0000590 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гостинне Білопільського району Сумської області, знятого з реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, неодруженого, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість із порушенням поведінки F70.1», не інвалід, раніше не судимого

за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2019 року близько 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 перебував у приміщенні коридору першого поверху Сумської клінічної лікарні, розташованої за адресою: смт. Миколаївка, вул. Поповича, буд. 33 Білопільського району Сумської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночого велосипеду «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_2 , який стояв у коридорі лікарні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_6 , будучи достовірно впевненим, що поряд нікого немає і ніхто його не бачить, ОСОБА_4 , умисно, таємно шляхом вільного доступу, з коридору лікарні викрав жіночий велосипед «ВОДАН» темно-червоного кольору, вартістю 1 067 грн. та вивів його з приміщення лікарні.

У подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тобто забрав його до себе додому.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, які виразились у посяганні на чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема показав, що 15 листопада 2019 року близько 18 год. перебуваючи у приміщенні коридору лікарні смт смт. Миколаївка, Білопільського району Сумської області, у нього виник умисел на викрадення чужого майна, а саме: жіночого велосипеду темно-червоного кольору, який стояв у коридорі лікарні. Будучи достовірно впевненим, що поряд нікого немає і ніхто його не бачить, він шляхом вільного доступу, з коридору лікарні викрав жіночий велосипед темно-червоного кольору, вивів його з приміщення лікарні та забрав його до себе додому. У вчиненому розкаюється.

Окрім визнання винуватості самим ОСОБА_4 , факт вчинення останнім кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах, повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15 листопада 2019 року від ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який вчинив крадіжку належного їй велосипеду з приміщення лікарні (а. с. 36);

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 листопада 2019 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000590 за ст. 185 ч. 1 КК України за фактом крадіжки велосипеда, який належить ОСОБА_6 (а. с. 37);

- протоколом огляду місця події від 15 листопада 2019 року, проведеного за участю понятих в приміщенні Сумської клінічної лікарні за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, в ході якого було виявлено відсутність жіночого велосипеду марки «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 (а. с. 31-35);

- протоколом огляду предмету від 15 листопада 2019 року з фототаблицею до нього, який проводився за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено жіночий велосипед марки «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 (а. с. 38-40);

- постановою від 15 листопада 2019 року про визнання у кримінальному провадженні речового доказу вилученого під час огляду предмету, а саме: жіночий велосипед марки «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 та передано їй на зберігання (а. с. 41);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2613е від 20 листопада 2019 року, відповідно до якої ринкова вартість викраденого майна, а саме: двох колісного велосипеду марки «ВОДАН», темно червоного кольору, придбаного у 2011 році станом на 18 листопада 2019 року становить 1 067 грн (а. с. 42-47);

- висновком судово-психіатричної експертизи від 09 грудня 2019 року № 555, згідно з яким на час скоєння злочину ОСОБА_4 та на даний момент виявляє ознаки легкої розумової відсталості ( легка дебільність), може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( а. с. 55-56).

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та від якого тяжких наслідків не настало, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість із порушенням поведінки F70.1», проте останній може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується як особа, по відношенню до якої скарг від мешканців села не надходило (а. с. 51-57).

Також враховується думка потерпілої ОСОБА_6 , яка претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, про що надала до суду письмову заяву (а. с. 25).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
На думку суду, призначення покарань обвинуваченим забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді громадських робіт.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза № 19/119/11-1/2613е від 20 листопада 2019 року, загальна сума витрат за проведення якої становить 471, 03 грн. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 43).

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ: жіночий велосипед марки «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 та передано їй на зберігання, залишити останній як власнику (а. с. 41).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Речовий доказ: жіночий велосипед марки «ВОДАН» темно-червоного кольору, що належить ОСОБА_6 та передано їй на зберігання, залишити останній як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя