У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове, Бєлозерського району Херсонської області,

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає рішення про відмову у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необґрунтованим.

Просить врахувати, що він має тяжкі хвороби, непогашених стягнень не має, дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання. На теперішній час внаслідок перенесеного інфаркту та мікроінсульту працювати він не може.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є позитивними і що він готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 повідомлений про розгляд апеляційної скарги, про що свідчать його розписки, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, 22.01.2014 ОСОБА_5 засуджений Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі. В строк відбування покарання зараховано термін знаходження під вартою з 20.08.2013 по 24.02.2014. Початок строку 19.08.2013, кінець строку 15.02.2021.

На даний час ОСОБА_5 відбув більше двох третин призначеного йому покарання.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та особової справи, ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується загалом посередньо. В місцях позбавлення волі перебуває з 25.08.2013. За сумлінне ставлення до праці та добру поведінку двічі заохочувався в 2017. Крім цього, має 1 стягнення за зберігання забороненого предмета (мобільного телефону), накладене 23.03.2018, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку. Після цього жодних стягнень та заохочень не мав.

Не працевлаштований, у суспільно-корисному житті установи та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає.

З виписки з історії хвороби № 15440 міської клінічної лікарні №1 м. Одеси та медичної довідки ДУ «Південна виправна колонія № 51» від 27.11.2018 вбачається, що ОСОБА_5 з 28.12.2017 до 15.01.2018 знаходився на лікуванні у кардіологічному відділенні міської клінічної лікарні №1 м. Одеси з діагнозом : гострий інфаркт міокарда, внаслідок чого є непрацездатним.

Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вважає, що дані про особу засудженого у своїй сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

Наявність захворювань, на що посилається апелянт, не є підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки питання про звільнення від покарання за хворобою вирішується в іншому порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Суд вважає, що доводи апелянта про незаконність ухвали суду першої інстанції є неспроможними, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3