ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8697/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/2280/19 Доповідач: ОСОБА_2
Провадження № 11-сс/818/60/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 січня 2020 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коломак Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.
Строк затримання ОСОБА_10 обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 09.12.2019 року з 19 години 24 хвилин.
Як зазначено слідчим суддею в ухвалі, слідчий СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням, яке погоджено із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 (а.с.64-69).
Слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 09 грудня 2019 року приблизно о 15 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на зупинці міського транспорту поруч із будівлею Харківської загальноосвітньої школи І-III ступенів №92 в м. Харкові, разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, де побачили ОСОБА_12 .
Саме в той час у ОСОБА_9 та невстановленої в ході досудового розслідування особи виник злочинний умисел, направлений на згвалтування останньої.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Коломак Харківської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді водія на підприємстві «Салекс+», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищезазначене клопотання слідчого вмотивоване тим, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 3 ст.152 КК України, зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб.
9.12.2019у о 19 годині 24 хвилин за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152
України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_9 .
10.12.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності:
-протоколом обшуку від 09.12.2019 в ході якого було зафіксовано обстановку в приміщенні буд. АДРЕСА_2 ,
-допитом потерпілої ОСОБА_12 від 10.12.2019;
додатковим допитом потерпілої ОСОБА_12 від 10.12.2019 в ході яких остання надала показання щодо обставин скоєння відносно неї кримінального правопорушення;
-допитом в якості свідка ОСОБА_13 ;
-протоколом огляду місця події від 10.12.2019;
-протоколом затримання ОСОБА_9 в порядку ст.. 208 КПК України;
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбаченого у п.п. 1, 2, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На теперішній час встановлено, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання до дванадцяти років позбавлення волі.
У зв`язку з вищезазначеним слідчий в клопотанні просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб (а.с.2-5).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.4,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вказавши, що врахував сукупність обставин, а саме вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , його вік та стан здоров`я, щодо якого відсутні відомості про тяжкі захворювання чи інвалідність; репутацію підозрюваного, який раніше хоча і не притягувався до кримінальної відповідальності, однак постійного проживання в межах м. Харкова не має, є зареєстрованим в смт. Коломак Харківської області, за місцем реєстрації не проживав, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на яку потерпіла вказує як на місце вчинення відносно неї кримінального правопорушення; відсутність у підозрюваного ОСОБА_9 родини та неповнолітніх дітей на утриманні, тобто відсутність міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що підозрюваний в будь-який момент може покинути фактичне місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Крім того, слідчим суддею зазначено, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України він не визначає підозрюваному заставу, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із застосування насильства щодо потерпілої ОСОБА_12 (а.с. 64-69).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 11.12.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, з порушеннями норм КПК України та як наслідок такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник просив визнати поважним причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його посилаючись на те, що строк оскарження ухвали від 11.12.2019 року 5 днів, а в даному випадку останній день оскарження припав на вихідний, що на думку захисника було причиною просити суд поновити пропущений процесуальний строк подавши свою апеляційну скаргу 16.12.2019 року.

Відповідно до вимог ч.7 ст.115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Враховуючи вищезазначене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід вважити поданою в строк, а в задоволенні клопотання відмовити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином про дату та час і місце апеляційного розгляду повідомлений, про поважність свого неприбуття не повідомив, що відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,183,193,194,196,197 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Доводи адвоката на необхідність застосування при винесенні оскаржуваної ухвали та при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини та враховувати правові позиції викладені у рішеннях: «Нечипорчук і Йонкало проти України», «Фокс, Камбелл і гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти сполученого Королівства», «Чеботарі проти Молдови», «Белевитський проти Росії», «Вєренцов проти України», «Гарсія Руіс проти Іспанії» заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Посилання захисника в апеляції на ті факти, що ОСОБА_9 раніше не судимий, офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, де проживає його матір, яка не працює та знаходиться на його утриманні.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки адвокат, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 особливо тяжкого кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Крім того, зазначення захисником про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінально провадження безпідставні, оскільки матеріали кримінального провадження не були предметом розгляду слідчого судді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч.3 ст.152 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: