Дата документу 01.04.2020 Справа № 937/2174/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2174/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/427/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції із приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),
захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції із приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області)
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Уренгой Пуровського району Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, який має повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.12.2001 Ворошиловським районним судом міста Донецьк за ч. 2 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі;

2) 17.05.2005 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 09.12.2008 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

4) 16.04.2013 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

5) 30.10.2013 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 16.04.2013 та остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

6) 05.10.2016 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців обмеження волі. На підставі ч. 2 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 30.10.2013 та остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців обмеження волі;

7) 26.09.2018 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 28.02.2019 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України направлений до Мелітопольського міськрайонного суду,

підозрюваного у даному кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на 60 днів до 15 травня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження № 0000849 від 17 березня 2020 року звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.
17.03.2020, приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Удача», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Олександра Тишлера, буд. 60 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, в ході раптового виниклого умислу на викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та скориставшись тим, що потерпілий перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не в змозі вчинити належного опору, діючи умисно, шляхом вільного доступу з внутрішньої кишені куртки, одягненої на потерпілому, незважаючи на опір потерпілого, відкрито викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: мобільний телефон «Samsung» моделі J-5 вартістю 2000 гривень, в якому знаходилась Sim-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , що не становить для потерпілого матеріальної цінності, після чого з місця події втік, тим самим своїми умисними діями ОСОБА_7 відкрито викрав належне потерпілому ОСОБА_10 майно, спричинивши тим самим ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.
Вказане кримінальне правопорушення зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000849 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 18.03.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру його у вчиненні.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, існування ризиків, зазначених у клопотанні, а також дійшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосований запобіжний захід є занадто суворим.
Вважає, що усупереч наведеного слідчим у клопотанні, підозрюваний не має наміру уникати від кримінальної відповідальності, вину свою не визнає. Підстави вважати, що він продовжить злочинну діяльність відсутні, так як злочину він не вчиняв.
Вважає, що лише тяжкість злочину, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_7 , не може бути єдиною підставою для застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу і такий підхід суперечить вимогам п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці ЄСПЛ.
Захисник вважає надуманими доводи прокурора щодо відсутності у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, оскільки він тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_11 та її трьома малолітніми дітьми.
Вважає, що слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , який страждає на тромофлебоз та пахову грижу.
Також захисника вважає, що наведені у клопотанні ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у супереч практиці ЄМПЛ ґрунтуються виключно на абстрактних припущеннях. Доказів реальності цих ризиків слідчим та прокурором суду не надано.
Крім того захисник вважає, що слідчим суддею безпідставно у супереч вимог ч. 4 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу не визначено розмір застави, що не відповідає вимогам регулюючого законодавства, майновому та сімейному стану підозрюваного, який не працює та значні кошти витрачає задля підтримання нормального стану свого здоров`я.
Слідчому судді були надані докази того, що ОСОБА_7 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та сторона захисту наполягала на застосуванні у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вказаною адресою.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу без доповнень та просила її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, зазначив, що Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області вже розглядає кримінальне провадження відносно нього, де обрано запобіжний захід у вигляді застави, тому є незрозумілим, чому слідчий суддя у даному провадженні застосував у відношенні нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Послався на те, що дома залишилися дружина з дітьми без грошей. Просить застосувати запобіжний захід хоча б у вигляді домашнього арешту.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Вказав на те, що підозрюваний неодружений, діти ОСОБА_11 , а не його. ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів. Наразі Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області розглядає два кримінальних провадження відносно нього. Зокрема, суд першої інстанції скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням, апеляційна скарга ОСОБА_7 знаходиться на розгляді апеляційного суду. Також прокурор послався на те, що стан здоров`я підозрюваного дозволяє утримувати його в СІЗО.
Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України - перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами: протоколом прийняття заяви про злочин, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 та протоколом його додаткового допиту; протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , довідкою щодо вартості телефону «Samsung» тощо.
При цьому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу, а тому колегія суддів відхиляє нічим необґрунтовані доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 злочину не вчиняв.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Попри тверджень захисника, ризик продовження підозрюваним злочинної діяльності є надзвичайно високим, адже ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів проти власності, та не маючи легального джерела доходу, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину.

Усупереч відповідних доводів апелянта, суд першої інстанції, застосовуючи запобіжний захід, врахував не тільки тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , але й інші визначені ст. 178 КПК України обставини, що беруться до уваги при обранні запобіжного заходу. Такими обставинами є: відомості щодо порушення вимог раніше застосованого на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.02.2019 запобіжного заходу у вигляді застави в іншому кримінальному провадженні; наявність у ОСОБА_7 неодноразових попередніх судимостей; підозра у вчиненні злочину під час звільнення з випробуванням за попереднім вироком.

Зазначені обставини безумовно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.

Формальна характеристика підозрюваного з місця проживання («скарг не надходило»), наявність у його співмешканки дітей, на які посилається захисник, не можуть спростувати правильність висновків слідчого судді.

Не визначення застави слідчим суддею, узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, адже матеріали провадження на даному етапі досудового розслідування дають підстави вважати, що злочин вчинений з використанням насильства, який полягав у подоланні опору потерпілого.
За наведеного доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4