Справа № 715/143/20
Провадження № 1-кп/715/36/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2020 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, із базовою середньою освітою, розлученого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 28 серпня 2019 року близько 05 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті № 300 готелю «Мрія», розташованого за адресою: вул. Приміська, 1, с. Чагор Глибоцького району, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викрав з жіночої сумки, яка знаходилася на столі в даній кімнаті, кошти в сумі 1000 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, гр. ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
12 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істотності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , за ч.1 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням того, що підозрюваний щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та добровільно відшкодував завдані збитки у вигляді вісімдесяти годин громадських робіт.
Обвинувачений ОСОБА_5 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді вісімдесяти годин громадських робіт та зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст. 394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про примирення, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
При цьому, як передбачено ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду, укладену 12 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 про примирення.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: