Cправа № 127/1603/20
Провадження № 1-кс/127/813/20
У Х В А Л А
Іменем України
30 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника: ОСОБА_3

слідчого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Санагросіт» про скасування арешту транспортного засобу у кримінальному провадженні №0002049 від 26.09.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Санагросіт» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати арешт транспортного засобу «Hyndai Tucson», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0002049 від 26.09.2019, накладений згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2019 року та належить ТОВ «Санагросіт» на праві власності.
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження за №0002049, яке розслідується відносно колишнього генерального директора ТОВ «Санагросід» ОСОБА_5 який умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів вище зазначеним автомобілем. 05.11.2019 слідчий суддя Вінницького міського суду задовольнив клопотання слідчого про арешт транспортного засобу HYNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 . У подальшому за місцем незаконного зберігання викраденого автомобіля було проведено обшук і вказаний транспортний засіб був вилучений.

На думку заявника на даний час підстави для арешту автомобіля HYNDAI TUCSON належного ТОВ «Санагросід» повністю відпали. Вказаний автомобіль є заставним майном по кредитному договору укладеному між AT «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Санагросід». З метою належного виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено Договір застави транспортних засобів №МБ-ТЗ-КІЕ-2279/1, відповідно до якого Банку було передано в заставу автомобіль HYNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оскільки, заставне майно, автомобіль HYNDAI TUCSON, перебуває на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, власник позбавлений можливості утримувати його в належному технічному стані та здійснювати його ремонт.
На даний час проведена автотоварознавча експертиза, проведено огляд транспортного засобу на місці його зберігання і подальше його перебування поза їх володінням недоцільне.

Таким чином, на думку заявника, в подальшому застосування цього заходу відпала потреба, а дія арешту порушує його права власника.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд його задоволити, додатково пояснивши, що скасування арешту майна необхідно для передачу його банку з метою погашення кредитності заборгованості.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо скасування арешту з транспортного засобу, посилаючись на те, що транспорний засіб є речовим доказом.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002049 від 26.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній генеральний директор ТОВ «Санагросід» () ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів автомобілем HYNDAI TUCSON (шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ), власником якого є зазначене товариство.
Постановою слідчого від 13.11.2019 автомобіль марки «HYNDAI TUCSON» (шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який належить ТОВ «Санагросід» було оголошено в розшук.
В ході проведення оперативно-розшукових заходів було знайдено розшукуваний автомобіль та відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ НП у Вінницькій області автомобіль марки «HYNDAI TUCSON» (шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який належить ТОВ «Санагросід» () визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002049 від 26.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2019 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 та накладено арешт на вищезазначений автомобіль марки «HYNDAI TUCSON», із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.
Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дослідивши матеріали справи та кримінального провадження слідує висновок, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.
Слідчий суддя, на даному етопі, лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до статей 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Як вбачається з ухвали суду про арешт майна, вищезазначений автомобіль відповідно до статті 98 КПК України має значення речового доказу в кримінальному провадженні №0002049, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як зазначено вище, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.
В той же час суд звертає увагу на те, що перебування арештованого майна в заставі банку (відповідно до договору застави) не спростовує необхідність накладення на майно, яке являється речовим доказом у кримінальному провадженні, арешту. При цьому, реалізація заставного майна, яке є речовим доказом, до завершення кримінального провадження є недопустимим.
Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності, згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2019 року було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.
Крім того, суд звертає увагу, що з аналогічних підстав ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2019 було відмовлено в задоволенні клопотання директора ТОВ «Санагросід» ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 98, 170, 174, 309, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Санагросіт» про скасування арешту транспортного засобу у кримінальному провадженні №0002049 від 26.09.2019 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя