Дата документу 03.06.2020 Справа № 554/4697/20
Провадження №1-кс/554/7558/2020

УХВАЛА
Іменем України

03 червня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.372 КК України, скоєне службовими особами Криворізького РВП ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000762 від 07.09.2017 року за ч.1 ст.125 КК України та розпочати розслідування.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 24.03.2020 року він звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою про кримінальне правопорушення за ст.372 КК України. В заяві ним було зазначено про те, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватим за ч.1 ст.125 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 850 гривень. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2019 року його апеляційну скаргу залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 06.11.2019 року касаційна скарга повернута ОСОБА_3 , у зв`язку з не усуненням ним недоліків в установлений строк.
Злочин заявник не скоював. Слідчі, які проводили досудове розслідування, завідомо знали про його невинність, мали докази його невинуватості, але повідомили про підозру, склали обвинувальний акт і скерували справу до суду. Під час досудового розслідування на нього неодноразово чинився тиск, його примушували вирішити питання за допомогою грошових коштів.
Слідчий ОСОБА_4 надіслала ОСОБА_3 відповідь, згідно якої за результатами вивчення звернення встановлено, що в ньому не міститься відомостей , які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. З висновком слідчого заявник не погоджується , вважає, що нею порушено вимоги процесуального закону і його права.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що він не скоював злочину. Вважає, що слідчий підробив покази свідка. В судовому засіданні цей свідок давав покази, з вироком суду заявник не згоден, але в касаційному порядку так його і не оскаржив.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст.372 КК України, скоєне службовими особами Криворізького РВП ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000762 від 07.09.2017 року за ч.1 ст.125 КК України (а.с.8-9 заява).
За змістом вказаної заяви ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №00000762 від 07.09.2017 року його було засуджено, проте він невинуватий і про це знали слідчі, але направили справу до суду та на нього під час досудового розслідування чинився тиск, його примушували вирішити питання за допомогою грошових коштів.
У зв`язку з викладеними у заяві обставинами, ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР, розпочати за вказаним фактом досудове розслідування.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, отримано заяву ОСОБА_3 , проте відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у заяві не викладено відомостей, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення (а.с.6 лист-відповідь).

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначена в заяві бездіяльність та дії слідчих містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.372 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень слідчими, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями працівників органів Криворізького РВП ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні №00000762 від 07.09.2017 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, учасником якого був заявник.
Беручи до уваги пов`язаність зазначених фактів, наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії та вже винесено вирок, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Крім того, в контексті поданої заяви про злочин варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві про злочин є його особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає свою заяву повідомленням про вчинення слідчими кримінального правопорушення, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій слідчих, тоді як судами першої та апеляційної інстанцій перевірялись всі обставини цієї справи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 в ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтавіщодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1