Ухвала
іменем України

14 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 526/331/20
провадження № 51-1771ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Встановлені обставини
Слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ухвалою

від 5 лютого 2020 року надав дозвіл слідчому слідчого відділу Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 на проведення обшуку в домогосподарстві, де проживає ОСОБА_4 .
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2020 року задоволено заяву слідчого ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Гадяцького районного суду Полтавської області від 5 лютого 2020 року про проведення обшуку і в мотивувальній та резолютивній частинах зазначено « ОСОБА_4 » замість неправильного « ОСОБА_4 ».

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 23 березня 2020 року закрив апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_4 і повернув його апеляційну скаргу на рішення районного суду від 20 лютого 2020 року, оскільки відповідно до

ст. 399 КПК апеляційну скаргу подала особа, яка не має права її подавати.

Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Верховного Суду
З копії ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4 , не погоджуючись із ухвалою районного суду від 20 лютого 2020 року, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали вказаного провадження, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК вирішила повернути апеляційну скаргу ОСОБА_4 .
Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що оскаржувану ухвалу слідчого судді про виправлення описки не може бути оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_4 , оскільки останній не є учасником судового провадження, в якому увалено рішення, до якого внесено виправлення.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те,

що ухвала слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про виправлення описки в ухвалі Гадяцького районного суду Полтавської області від 5 лютого

2020 року про проведення обшукуне може бути оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України; однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить про те, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

При цьому положеннями ч. 2 ст. 379 КПК визначено процедуру виправлення допущених у судовому рішенні цього суду описок чи очевидних арифметичних помилок за участі або без неї лише учасників судового (не кримінального) провадження, в якому постановлено відповідне рішення.
Ухвалу районного суду від 5 лютого 2020 року було постановлено відповідно до

ч. 4 ст. 234 КПК без участі ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 393 КПК визначено перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження судового рішення, зокрема, це й інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду, районний суд в ухвалі від 20 лютого 2020 року не вирішував питань, які стосуються прав чи законних інтересів ОСОБА_4 . Такі питання було вирішено ухвалою слідчого судді цього суду від 5 лютого 2020 року, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 392 КПК оскарженою не підлягає, оскільки відсутня в переліку, наведеному в частинах 1 та 2 ст. 309 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Таким чином, посилання ОСОБА_4 на незаконність ухвали апеляційного суду є безпідставними, скаржник не є суб`єктом звернення щодо апеляційного оскарження ухвали районного суду від 20 лютого 2020 року, оскільки не був учасником судового провадження з розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку, а саме рішення є похідним від ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 5 лютого 2020 року, яка апеляційному оскарженню

не підлягає, і саме тому Верховний Суд відхиляє доводи, наведені в касаційній скарзі.

Крім того, відповідно до висновку, викладеного в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18, якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
З урахуванням викладеного апеляційний суд правильно повернув апеляційну скаргу відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Порушень прав ОСОБА_4 на доступ до правосуддя Верховний Суд не встановив, у зв`язку з чим вважає ухвалу апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 370 та

419 КПК.
Отже, з касаційної скарги ОСОБА_4 та копії оскаржуваного судового рішення вбачається, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2020 року, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2