справа № 208/5636/19
№ провадження 1-в/208/18/20
УХВАЛА
Іменем України

09 січня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Днiпродзержинська Дніпропетровської області, у складi:

головуючого, суддi ОСОБА_1 , при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi у м. Кам`янське, в режимі відео конференції під час трансляції з Кам`янської ВК-34, клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, засудженої вироком Люблинського районного суду м. Москва РФ від 25.12.2015 року за ст.228-1 ч.4 п."г"; 64; ст. 228-1 ч.4 п."г"; 64; ст. 30 ч.1 ст. 228-1 ч.4 п."г", 69 ч.3 КК РФ до 8 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в :

Вироком Люблинського районного суду м. Москва РФ від 25.12.2015 року, ОСОБА_6 засуджена за ст.228-1 ч.4 п."г"; 64; ст. 228-1 ч.4 п."г"; 64; ст. 30 ч.1 ст. 228-1 ч.4 п."г", 69 ч.3 КК РФ до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року, приведено у відповідність із законодавством України вирок 22.12.2015 року, та ОСОБА_6 вважається засудженою за ст. 307 ч.2, ст. 307 ч.2, 69, 70 ч.1,2 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.03.2019 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.03.2015 року по 25.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2019 року, ухвалу від 08.06.2017 року змінено в частині призначення покарання, та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку 25.03.2015 року, кінець строку 25.04.2020 року.

На засіданні спостережної комісії та комісії Камянської ВК № 34, ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні до неї ст. 81 КК України.

До суду надійшло клопотання засудженої ОСОБА_6 , відповідно до якої остання просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення, змінивши рішення комісії установи. В обгрунтування клопотання засуджена зазначила, що рішенням адміністративної комісії їй відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України з підстав відсутності заохочень, відсутності участі у громадському житті колонії. Зазначила про наявність в неї низки тяжких захворювань, не можливість вільного пересування внаслідок цих захворювань. Їй потрібно постійне медикаментозне лікування, операція, допомога сторонніх осіб. Внаслідок цих підстав, вона не може працювати а таким чином і отримати заохочення.

В судовому засіданні, представник установи та прокурор, кожен окремо, вважали, що ОСОБА_6 не підпадає під застосування до неї ст. 81 КК України, зазначивши, що заохочень засуджена немає, соціально-корисну ініціативу в житті відділення та установи не проявляє.

Засуджена ОСОБА_6 просила задовольнити її заяву.

Суд розглянувши заяву, вислухав учасників засідання, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Застосування умовно-дострокового звільнення підтверджує принцип кримінального права, згідно з яким покарання призначається для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликані тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні нею покарання.

Підставами застосування умовно-дострокового звільнення є матеріальна підстава як доведеність виправлення засудженого, формалізована підстави як фактичне відбуття засудженим відповідної частини встановленого вироком суду строку покарання. Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді позбавлення волі. Під сумлінним ставленням до праці звичайно розуміють чесне та повне виконання своїх трудових обов`язків, підвищення ділової кваліфікації, суворе додержання правил техніки безпеки тощо.

ОСОБА_6 остаточно засуджена за ст.307 ч.2, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна. Відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія № 34» З призначеного їй покарання засуджена ОСОБА_6 відбула 5 років 8 місяців 14 днів. За місцем попереднього відбуття покарання у РФ, характеризується посередньо, заохочень та стягнень не мала. За місцем відбуття покарання в УВП № 4 м. Дніпро, характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. За місцем теперішнього відбуття покарання стягнень та заохочень не має, характеризується посередньо, має ряд невиліковних захворювань, не працює. З представниками установи дотримується правомірних відносин, конфліктних ситуацій серед засуджених не створює. Вимог режиму відбуття покарання здебільш дотримується, соціально-корисну ініціативу в житті відділення та установи не проявляє, культурно-масовим життям відділення не цікавиться. Провину у скоєному злочині визнає.

Згідно Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання…», при вирішення питання про умовно-дострокове звільнення судам повинно ретельно вивчатись ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці.

З урахуванням викладеного, судом встановлена формалізована підстава для застосування ст. 81 КК України як відбуття неї відповідної частини призначеного судом покарання, але необхідна для позитивного вирішення цього питання матеріальна підстава, відсутня.

Наявність у ОСОБА_6 низки невиліковних хвороб, проблеми з пересуванням та самообслуговуванням, безумовно враховується судом при розгляді клопотання, але сама по собі ця обставина не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, при наявності відповідних показників є підставою для розгляду питання про звільнення засудженої від покарання за хворобою.

Суд вважає, що у судовому засіданні не доведено факт виправлення ОСОБА_6 , а формальне ставлення до застосування ст. 81 КК України є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК, 81 КК, 154 КВК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про її умовно-дострокове звільнення від відбуття частини покарання, яка залишилася і призначена вироком Люблинського районного суду м. Москва від 25.12.2015 року, який приведений у відповідність ухвалою Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через районний суд протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1