Справа № 366/271/17 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/690/2020 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

«04» лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000015 від 13.01.2017 за апеляційними скаргами прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_15 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_16 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня-Шпилівська, Іванківського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олива, Іванківського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.1 ст.388 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Жеревпілля, Іванківського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Згідно із сформульованим в обвинувальному акті обвинуваченням, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у закінченому замаху на привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, також, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у службовому підробленні, тобто складанні та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, крім того, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються у розтраті майна, яке описано та на яке накладено арешт, за наступних обставин.

У період часу з 18 лютого 2016 року по 12 березня 2016 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_12 , займаючи посаду лісничого Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагрополіс» (далі ДП «СЛП «Київоблагроліс»), будучи службовою особою, за попередньою змовою із майстром лісу Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_13 , який також був службовою особою, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом продажу не облікованої деревини за рахунок заниження її фактичної кількості на підставі «Акту за наслідками обстеження ослаблених насаджень ДП «СЛП «Київоблагроліс» на предмет призначення санітарної рубки суцільної» від 18 лютого 2016 року, підготували польові відомості переліку дерев, відведених під санітарну рубку суцільну в кварталі 34 вид.1,2,3,4,8,9 на загальній площі 4,7 га в Оливському агролісництві ДП «СЛП «Київоблагроліс», що знаходиться в адміністративних межах Кухарівської сільської ради Іванківського району Київської області, а також матеріально-грошову оцінку вказаної ділянки, з яких польові відомості переліку дерев, відведених під санітарну рубку суцільну по березі та сосні були підписані ОСОБА_13 , матеріально-грошову оцінку ділянки, відведеної по березі підготував та підписав ОСОБА_13 , матеріально-грошову оцінку ділянки, відведеної під санітарну рубку суцільну по сосні підготував та підписав ОСОБА_12 , до яких останні внесли завідомо неправдиві відомості щодо кількості та вартості дерев певного виду.

12 березня 2016 року інженером з охорони та захисту лісу ДП «СЛП «Київоблагроліс» на підставі відомостей, зазначених у вказаних вище документах, підготовлених та підписаних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виготовлено лісорубний квиток серії 02 ЛКБ №454061 від 12 березня 2016 року, в якому зазначались відомості по кварталу 34 вид. 4,2,1,3,8,9 на площі 4,7 га Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», що знаходиться в адміністративних межах Кухарівської сільської ради Іванківського району Київської області, а саме: ділової деревини 48 куб.м, дров`яної деревини 198 куб.м, ліквіду із крони 2 куб.м, хворосту і сучків 39 куб.м, в загальній кількості 288 куб.м, на загальну суму 5385, 73 грн., який погоджено головним лісничим ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_17 та передано лісокористувачу ОСОБА_12 .

Додатковим оглядом місця події, проведеним 06 травня 2016 року установлено, що в кварталі 34 вид. 4,2,1,3,8,9 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», що знаходиться в адміністративних межах Кухарівської сільської ради Іванківського району Київської області, площею 4,7 га, виявлено невідповідність відомостям лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 454061 від 12 березня 2016 року на 947 куб.м.

Згідно із висновком судово-економічної експертизи, висновки позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності кварталу 34 вид. 4,2,1,3,8,9 на площі 4,7 га Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» в частині того, що до лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 454061 від 12 березня 2016 року (до виправлень 20 травня 2016 року) внесені недостовірні дані щодо загального запасу (об`єму) ліквідної деревини, яка підлягає заготівлі на площі 4,7 га в кв. 34 вид. 4,2,1,3,8,9 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», що призвело до заниження загального запасу (об`єму) ліквідної деревини на 947 куб.м та заниження загальної нормативної (таксової) вартості на 38 601, 36 грн, чим не дотримано вимог п.1 ст.3 та ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV, розрахунково підтверджуються на загальну суму 38 601, 35 грн.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи встанволено, що підпис від імені ОСОБА_12 в матеріально-грошовій оцінці ділянки, відведеної під санітарну рубку суцільну в Оливському агролісництві кв. 34 вид. 4,2,3,1,8,9 пл. 4,7 га по сосні, виконаний ОСОБА_12 .

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_13 в матеріально-грошовій оцінці лісосіки по сосні в кварталі 34 виділ 4,2,1,3,8,9; матеріально-грошовій оцінці лісосіки по березі в кварталі 34 виділ 4,2,1,3,8,9; польовій відомості переліку дерев, відведених під санітарну рубку суцільну кв. 34 вид. 1,2,3,4,8,9 площею 4,7 га по сосні (лист 1); польовій відомості переліку дерев, відведених під санітарну рубку суцільну кв. 34 вид. 1,2,3,4,8,9 площею 4,7 га по березі (лист 2); польовій відомості переліку дерев, відведених під санітарну рубку суцільну кв. 34 вид. 1,2,3,4,8,9 пл. 4,7 га по сосні (лист 3), виконані ОСОБА_13 .

Враховуючи вищевказане встановлено, що ОСОБА_12 , шляхом зловживання службовим становщем, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , намагалися здійснити незаконне привласнення чужого майна, під час відводу і таксації лісосіки в суцільно-санітарну рубку, шляхом створення необлікованих лишків та заниження в матеріалах відводу кількості відведених в рубку дерев, їх якості (технологічної придатності) та об`ємів, однак, з причин, що не залежали від їх волі, останнім не вдалось довести злочинний умисел до кінця, оскільки злочинні дії були попереджені правоохоронними органами.

Зазначені факти об`єктивно вказують, що лісничим Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_12 та помічником лісничого Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_13 внесено недостовірні відомості до офіційних документів, а саме: ОСОБА_12 інформацію щодо кількості відведених в рубку дерев, їх якості (технологічної придатності) та об`ємів під час складання матеріально-грошової оцінки по сосні; ОСОБА_13 занижено в матеріалах відводу відомості щодо кількості відведених в рубку дерев, їх якості (технологічної придатності) та об`ємів під час складання матеріально-грошової оцінки по березі, польових відомостей переліку дерев по сосні та березі.

Крім того, 05 травня 2016 року під час виїзду слідчо-оперативної групи в квартал 34 вид.4,2,1,3,8,9 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», що знаходиться в адміністративних межах Кухарівської сільської ради Іванківського району Київської області встановлено, що проводяться лісосічні роботи, а саме заготівля деревини. У ході огляду вищевказаної лісової ділянки встановлено, що вона розроблена не в повному обсязі, а на 2/3 від своєї площі. Крім того, в кварталі 34 вид. 4,2,1,3,8,9 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», площею 4,7 га, виявлено та описано соснові колоди наступних асортиментів та об`ємів: пиловник хвойний (колоди по 3 м) об`ємом 65, 602 м куб.; пиловник хвойний (6 м) 20, 72 м куб.; пиловник хвойний (4,5 м) 25, 64 м куб.; дрова хвойні 52,06 м куб.; дрова березові 13, 16 м куб., два вантажні автомобілі марки КАМАЗ 4310, в кузовах яких знаходилась деревина, пиловик хвойний об`ємом 4,59 м куб. та рубстойка хвойних порід довжина колод 3 м загальним об`ємом 4, 719 м куб. та на причепі до автомобіля рубстойка довжиною колод 3 м загальним об`ємом 5, 445 м куб.

Після опису та вилучення вищевказаного майна, 06 травня 2016 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_13 власноручно написав розписку про отримання від працівників поліції на відповідальне зберігання лісопродукції, а саме пиловик хвойний в кількості 4,59 куб. м та рудстійку в кількості 10, 164 куб. м на загальну суму 5 865, 51 грн. 06 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області на вказану вище деревину накладено арешт із забороною її відчуження та використання на час досудового розслідування. Того ж дня ОСОБА_13 отримав вказану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно по супровідному дисту, на якому останній поставив підпис про отримання. У ході проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс» 01 червня 2016 року виявлено відсутність переданої на відповідальне зберігання ОСОБА_13 деревини. Таким чином, у період часу з 06 травня 2016 року по 01 червня 2016 року ОСОБА_13 допустив розтрату ввіреного йому майна, яке було описано та вилучено 05 травня 2016 року та в подальшому на яке накладено арешт, на загальну суму 5 865, 51 грн.

Крім того, після опису та вилучення 05 травня 2016 року вказаного вище майна, ОСОБА_14 , обіймаючи посаду помічника лісничого ДП «СЛП «Київоблагроліс», будучи особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому ДП «СЛП «Київоблагроліс» матеріальних цінностей, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, власноручно написав розписку про отримання від працівників поліції на відповідальне зберігання лісопродукції, а саме: соснові колоди по 3 м 65, 602 куб. м, соснові колоди по 6 м 20, 72 куб.м, соснові колоди по 4,5 м 25,64 куб. м, колоди дров березових 13,16 куб. м, дрова соснові 52, 96 куб. м на загальну суму 85 621, 97 грн. 06 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області на вказану вище деревину накладено арешт із забороною її відчуження та використання на час досудового розслідування. У ході проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс» 01 червня 2016 року виявлено відсутність переданої на відповідальне зберігання ОСОБА_14 деревини. Таким чином, у період часу з 05 травня 2016 року по 01 червня 2016 року ОСОБА_14 допустив розтрату ввіреного йому майна, яке було описано та вилучено 05 травня 2016 року та в подальшому на яке накладено арешт, на загальну суму 85 621, 97 грн.

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року ОСОБА_12 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цих злочинів; ОСОБА_13 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.1 ст.388 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цих злочинів; ОСОБА_14 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цього злочину.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що докази винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм злочинів зібрані стороною обвинувачення з порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим визнані судом недопустимими.

Зокрема, судом першої інстанції визнано недопустимим протокол огляду місця події 05 травня 2016 року з тих підстав, що в ході вказаної слідчої дії слідчим проведено не лише огляд місцевості, а також і огляд двох транспортних засобів «КАМАЗ», реєстраційні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , причіп до автомобіля НОМЕР_3 , без відповідної ухвали слідчого судді, що становило порушення вимог ст.233 КПК України щодо порядку проникнення до іншого володіння особи.

При цьому, беручи до уваги, що вилучена за наслідками вказаного огляду місця події деревина враховувалась при визначенні невідповідності даних в лісорубному квитку, польових відомостях та матеріально-грошовій оцінці, а також була предметом дослідження судово-економічної експертизи та позапланової ревізії, суд визнав також недопустимими висновок експерта №13925/16-45 від 19 жовтня 2016 року та акт позапланової ревізії №07-21/42 від 24 червня 2016 року як такі, що ґрунтуються на недопустимих доказах.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що зазначені в акті позапланової ревізії №07-21/42 від 24 червня 2016 року дані матеріалів відводу лісорубного квитка, виданого для заготівлі деревини, з фактичними даними кількості зрубаних дерев та дерев, які залишились на корені, об`ємів деревини в обліку з об`ємами фактично заготовленої деревини - не співпадають.

До того ж, суд першої інстанції врахував призначення позапланової ревізії не в спосіб, передбачений КПК України.

Також, суд першої інстанції зазначив про не доведення стороною обвинувачення тієї обставини, що всі виявлені пні під час огляду 06 травня 2016 року свідчать про вирубку дерев саме 05 травня 2016 року на підставі лісорубного квитка № 454061 від 12 березня 2016 року. При цьому, суд посилався на показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що виявлені пні свідчили про зрізане дерево протягом місяця до проведення огляду, а також на акт ревізії № 4 Оливського агролісництва, проведеної в період з 01.01.2015 по 11.03.2016, в ході якої виявлено незаконні рубки та складено перелікову відомість.

Враховуючи, що акт позапланової ревізії та висновок судово-економічної експертизи визнані недопустимими доказами, суд послався на відсутність належних та допустимих доказів невідповідності відомостей, зазначених у польових перелікових відомостях та матеріально-грошовій оцінці, складених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з огляду також на передбачену законом можливість внесення виправлень до вказаних документів їх виконавцями при безпосередньому відпуску лісопродукції.

Також, суд визнав неналежними доказами відомості матеріально-грошової оцінки з підписами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , посилаючись на відсутність дат складання вказаних документів.

Крім того, суд першої інстанції посилається на ненадання стороною обвинувачення, всупереч вимог ч.3 ст.99 КПК України, оригіналів документів на підтвердження статусу службової особи у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як суб`єкта складу злочинів, передбачених ст.ст.191,366 КК України. Зокрема, суд вказує, що надавши копії таких документів, сторона обвинувачення не надала доказів неможливості подання оригіналів цих документів.

Суд першої інстанції зазначає про ненадання стороною обвинувачення доказів наявності попередньої змови ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, які можуть вказувати на розтрату арештованого майна, що було передано ОСОБА_13 , оскільки арештоване майно не досліджувалось фінансово-ревізійною комісією, а отже і судово-економічною експертизою не бралось до уваги, документи, на підставі яких арештоване майно передавалось ОСОБА_13 не містять попередження про відповідальність за ст.388 КК України, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_13 не є суб`єктом вказаного злочину.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, суд першої інстанції зазначив, що зобов`язання слідчим ОСОБА_14 прийняти на зберігання лісопродукцію, яка була вилучена під час огляду місця події 05 травня 2016 року, тобто тимчасово вилученого майна, - суперечить вимогам ч.2 ст.100 КПК України та Постанови КМУ №1104 від 19 листопада 2012 року щодо порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення. До того ж, слідчий не переконався у можливості ОСОБА_14 забезпечити збереження лісопродукції в лісі на місцевості, де проводилася вирубка, з огляду на те, що ОСОБА_14 проживав у іншому населеному пункті, а його робочий день закінчувався о 18 годині. Крім того, як зазначив суд першої інстанції, з моменту винесення слідчим суддею Іванківського районного суду Київської області ухвали від 06 травня 2016 року про арешт вказаного вище майна, відповідальним за його збереження визначено Оливське агролісництво, а тому із 06 травня 2016 року ОСОБА_14 перестав відповідати за це майно, так як не був особою, якій його ввірено, у зв`язку з чим не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Враховуючи викладене, а також пославшись на ст.62 Конституції України про необхідність тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на користь останньої, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складів інкримінованих злочинів у діяннях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на підставі чого ухвалив виправдувальний вирок.

Не погоджуючись із вироком Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року, апеляційні скарги на нього подали прокурор Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_15 та заступник прокурора Київської області ОСОБА_16 .

У своїх апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, прокурори просять оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15, ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки; за ч.1 ст.366 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 2 роки; остаточне покарання ОСОБА_12 визначити на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки;

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.1 ст.388 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15, ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки; за ч.1 ст.366 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки; за ч.1 ст.388 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень; остаточне покарання ОСОБА_13 визначити на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України; відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати окремо;

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень;

процесуальні витрати на проведення судових експертиз стягнути із обвинувачених.

Підставами для скасування оскаржуваного вироку суду прокурори зазначають неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурори вказують про неспроможність висновку суду першої інстанції про визнання недопустимим і неналежним доказом протоколу огляду місця події від 05 травня 2016 року, так як, на переконання апелянтів, вказана слідча дія була проведена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, так як проводився огляд саме місця вчинення злочину, а не огляд іншого володіння особи. При цьому, на підтвердження своїх доводів прокурори посилаються на постанову колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2018 року (провадження № 51-230км180.

Крім того, прокурори зазначають, що при визнанні недопустимими висновку експерта № 13925/16-45 від 19 жовтня 2016 року та акта позапланової ревізії № 07-21/42 від 24 червня 2016 року, суд не прийняв до уваги протокол огляду місця події від 06 травня 2016 року та не обґрунтував своє рішення щодо належності доказів з урахуванням вказаного протоколу огляду.

Прокурори вказують, що при прийнятті рішення щодо виправдання ОСОБА_14 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, судом першої інстанції належним чином не було враховано, що ОСОБА_14 , будучи матеріально відповідальним працівником ДП «СЛП «Київоблагроліс», власноручно 05 травня 2016 року написав розписку про отримання від працівників поліції на відповідальне зберігання вилученої лісопродукції, після чого, 01 червня 2016 року в ході проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс» виявлено відсутність переданої на відповідальне зберігання ОСОБА_14 деревини.

Також, прокурори зазначають, що поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що ОСОБА_13 06 травня 2016 року власноручно написав розписку про отримання від працівників поліції на відповідальне зберігання лісопродукції, того ж дня отримав копію ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06 травня 2016 року про накладення арешту на це майно, однак 01 червня 2016 року в ході проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс» виявлено відсутність переданої на відповідальне зберігання ОСОБА_13 деревини.

Враховуючи наведені обставини, прокурори стверджують про безпідставне виправдання судом першої інстанції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Крім того, апелянти вказують про безпідставність висновку суду першої інстанції, який поставив під сумнів законність призначення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс». При цьому, прокурори зазначають, що вказану ревізію було призначено ухвалою слідчого судді, яка сторонами кримінального провадження не оскаржувалась, а тому судом першої інстанції фактично надано оцінку законності ухвали слідчого судді про призначення ревізії, що є недопустимим.

Також, на переконання апелянтів, практично весь виправдувальний вирок суду ґрунтується на показаннях одного свідка ОСОБА_17 , які у свою чергу суперечать і не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та показаннями інших свідків, допитаних у судовому засіданні, які є послідовними, змістовними, та не змінювались упродовж досудового розслідування та судового розгляду.

Прокурори стверджують, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , а також іншим наданим стороною обвинувачення доказам, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалення незаконного виправдувального вироку стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Прокурори вважають, що зазначені в апеляційних скаргах порушення кримінального процесуального закону, які допустив суд першої інстанції, є істотними та свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного вироку.

Не погоджуючись із поданими апеляційними скаргами прокурорів, захисники обвинувачених подали на них заперечення, в яких, наводячи відповідні обґрунтування, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а подані апеляційні скарги - без задоволення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги;

обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Аналіз положень ст. 62 Конституції України, ст. 17, 91-94, 370, 373 КПК України указує на те, що в Україні забезпечується доведення вини, рішення судом ухвалюються внаслідок дослідження та аналізу доказів у відповідності із вимогами закону, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється у випадку доведення вини особи у вчиненні злочину. Цих вимог закону при постановленні оскаржуваного вироку судом першої дотримано у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України колегія суддів вважає законними та обґрунтованими. Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України може проявляється у розтраті, відчуженні, приховуванні, підміні, пошкодженні, знищенні майна або іншій незаконній дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено. Аналіз цієї норми закону дає підстави стверджувати те, що суб`єктом злочину є особа, якій ввірене майно, на яке накладено арешт або яке описане. За змістом ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Даний Порядок визначений постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року. Судом першої інстанції обґрунтовано визнано те, що визначаючи відповідальну особу та встановлюючи місце зберігання лісопродукції, яка була вилучена під час огляду місця події 05.05.2016 року, слідчий з дотриманням вказаних вимог повинен був пересвідчитись в можливості збереження вказаного майна ОСОБА_14 , залишивши його на ділянці місцевості, що оглядалася, а також упевнитись в можливості обвинуваченого ОСОБА_14 виконати вимогу слідчого про збереження вказаного майна. Між тим слідчим, в порушення п. 5 вказаного порядку, не здійснені належні заходи щодо збереження вилученого під час огляду місця події 05.05.2016 року майна, а покладено цей обов`язок на ОСОБА_14 , який завідомо не мав можливості виконати покладені слідчим обов`язки, в зв`язку із відсутністю в Оливському лісництві спеціальних складів та огороджених територій, із урахуванням того, що ОСОБА_14 проживає в іншому населеному пункті ніж місце де зберігалося майно, робочий день відповідно до трудового розпорядку закінчувався о 18 годині, а тому він не мав можливості виконати вимоги слідчого про збереження вилученого майна. Висновки суду першої інстанції у цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими. Судом першої інстанції, окрім того, обґрунтовано враховано те, що відповідно до ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.05.2016 року на вказане вилучене майно (що передавалось для збереження ОСОБА_14 05.05.2016 року) було накладено арешт та визначено Оливське агролісництво відповідальним за його збереження, а тому в розумінні п. 27 Порядку, ОСОБА_14 станом на 06.05.2016 року перестав відповідати за збереження переданого йому тимчасово вилученого майна. Після накладення слідчим суддею арешту на майно, воно ОСОБА_14 не передавалось, відповідальною особою була визначена інша особа, а тому у ОСОБА_14 зник обов`язок збереження цього майна. Фактично із матеріалів кримінального провадження вбачається, що після арешту майна слідчим суддею 06.05.2016 року, слідчим не було визначено відповідальну особу, яку було попереджено про відповідальність за ст. 388 КК України. Тобто, лісопродукція, яка знаходилась в межах 34 кварталу вид. 4, 2, 1, 3, 8, 9 Оливського агролісництва ДП Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс після її арешту нікому не передавалась для збереження. Відповідно до матеріалів кримінального провадження відсутність вилученої деревини була встановлена у момент, коли ОСОБА_14 не був відповідальний за її збереження. Наведене у сукупності указує на відсутність у діях ОСОБА_14 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок. Цей висновок суду першої інстанції є таким, який ґрунтується на вимогах законодавства, а тому колегія суддів із ним погоджується.
Щодо обвинувачення ОСОБА_13 у цій частині, то колегія суддів враховує те, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.05.2016 року на вилучене майно було накладено арешт. Відповідальним за збереження даного майна визначено Оливське агролісництво. Посилання законодавця на ввіреність майна, на яке накладено арешт або яке описане тому, хто вчиняє з ним незаконні дії, передбачає не тільки необхідність реальної передачі особі цього майна, але і наявність проведеного у встановленому порядку попередження зберігача майна про відповідальність за розтрату, приховування та інші дії з цим майном, наслідком вчинення яких є кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 388 КК України. Між тим, як встановлено судом першої інстанції, заява ОСОБА_13 про отримання на зберігання арештованого майна, не містить попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України. Наведене указує на відсутність у діях ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, що указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції у цій частині.
Є такими, що ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст.191 та ч. 1 ст.366 КК України. Як вбачається із матеріалів справи, у якості доказів вини обвинувачених у вчиненні зазначених злочинів сторона обвинувачення надала протокол огляду місця події від 05.05.2016 року, акт позапланової ревізії ДП Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс № 07-21/42 від 24.06.2016 року та висновок експерта №13925/16-45 від 19.10.2016 року.
На думку колегії суддів, ці докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано недопустимими доказами. Зокрема такими, які ґрунтуються на вимогах закону є висновки суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 05.05.2016 року. Так, слідчим була оглянута ділянка місцевості, а саме 34 квартал виділи 1, 2, 3, 4, 8, 9, загальною площею 4, 7 га, транспортні засоби - автомобілі Камаз номерний знак НОМЕР_1 , та Камаз номерний знак НОМЕР_2 , причіп до автомобіля, номерний знак НОМЕР_3 . У ході огляду було перераховано виявлені пиломатеріали, як на місцевості, так і на транспортних засобах. За результатами проведеного огляду слідчим вилучена виявлена деревина та транспортні засоби.

За змістом ч.2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється за правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Аналіз положень ч.2 ст. 237 КПК України у поєднанні із положеннями ст. 234 КПК України дає підстави стверджувати те, що огляд іншого володіння особи має бути проведений виключно у випадку дозволу власника чи володільця або на підставі ухвали слідчого судді. У матеріалах кримінального провадження відсутні як зазначені вище дозволи, так і ухвала слідчого судді. Із матеріалів кримінального провадження також не можливо зробити однозначний висновок про те, що власник майна чи володілець безумовно у будь-який спосіб висловлювали згоду на проведення такого огляду. У зв`язку із викладеним та у відповідності до вимог ст.ст. 85, 87 КПК України зазначений вище протокол огляду місця події є недопустимим доказом, а встановлені за допомогою цього протоколу фактичні обставини не можуть бути покладені у основу доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочинів.
Оцінюючизаконність проведеної позапланової ревізії ДП Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс № 07-21/42 від 24.06.2016 року та підставу її призначення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність поза процесуальних підстав для її проведення. Так, ця ревізія була призначена ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 10.05.2016 року, якою було задоволене клопотання слідчого, погодженого з прокурором про надання дозволу на проведення документальної ревізії ДП СЛПКиївоблагроліс. Між тим, діючим КПК України не передбачено можливості призначення таких ревізій. Окрім того, акт зазначеної ревізії не може визнаватись належним процесуальним джерелом доказів у розумінні положень ч.2 ст. 84 та ст. 99 КПК України. У зв`язку із викладеним, зазначений акт позапланової ревізії ДП Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс № 07-21/42 від 24.06.2016 року судом першої інстанції обґрунтовано визнаний недопустимим доказом.
Таким, який ґрунтується на вимогах закону є висновок суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 05.05.2016 року. Так, слідчим була оглянута ділянка місцевості, а саме 34 квартал виділи 1, 2, 3, 4, 8, 9, загальною площею 4, 7 га, транспортні засоби - автомобілі Камаз номерний знак НОМЕР_1 , та Камаз номерний знак НОМЕР_2 , причіп до автомобіля номерний знак НОМЕР_3 . У ході огляду було перераховано виявлені пиломатеріали, як на місцевості, так і на транспортних засобах. За результатами проведеного огляду слідчим вилучена виявлена деревина та транспортні засоби.
Застосувавши доктрину «плодів отруєного дерева», яка вироблена Європейським судом із прав людини та застосована у чисельних рішеннях Суду («Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші) суд обґрунтовано, окрім протоколу огляду місця події від 05.05.2016 року, та акту позапланової ревізії № 07-21/42 від 24.06.2016 року, визнав недопустимим доказом висновок експерта №13925/16-45 від 19.10.2016 року. Щодо акту позапланової ревізії № 07-21/42 від 24.06.2016 року, то недопустимість цього доказу стверджується через поза процесуальний спосіб його здобуття, про що було зазначено вище. Щодо висновку експерта №13925/16-45 від 19.10.2016 року, то для проведення експертного дослідження були використані дані здобуті в результаті проведення огляду місця події від 05.05.2016 року та акту позапланової ревізії № 07-21/42 від 24.06.2016 року, які визнані недопустимими доказами, що тягне визнання недопустимим доказом і указаний вище висновок експерта. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в цілому кримінальне провадження на стадії досудового розслідування було несправедливим, із значним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, у тому числі і процесуальних прав обвинувачених.
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 06.05.2016 року ця слідча дія проводилась за участі спеціалістів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . У ході вказаної слідчої дії були визначені діаметри пнів зрізаних дерев та здійснено виміри дерев, що підлягають вирубці в межах 34 кварталу вид. 4, 2, 1, 3, 8, 9 Оливського агролісництва ДП СЛПКиївобагролліс. За результатами огляду були підготовлені польові перелікові відомості пнів та дерев сиро ростучих та сухих. Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 показали, що під час огляду порахували всі пні та стоячі дерева, виявлені пні указували на те, що дерево могло бути зрізаним протягом місяця до проведеного огляду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність частини обвинувачення, зокрема, що вирубка дерев була проведена 05.05.2016 року. Суд обґрунтовано при цьому указав на не надання стороною обвинувачення доказів, у тому числі і тих, які здобуті із залученням спеціальних пізнань, які могли би встановити час вирубки вказаних дерев. Судом також обґрунтовано було враховано і те, що відповідно до акту ревізії по лісовому обходу № 4 Оливського агролісництва проведеної в період з 01.01.2015 року по 11.03.2016 року, були виявлені незаконні рубки та складено перелікову відомість, що указує про наявність зрубаних дерев в межах 34 кварталу вид. 4, 2, 1, 3, 8, 9 Оливського агролісництва ДП СЛПКиївобагролліс до 05.05.2016 року. У зв`язку із цим, суд законно і обґрунтовано визнав відсутність достатніх підстав для висновку про те, що виявлені пні під час огляду від 06.05.2016 року були наслідком вирубки на підставі лісорубного квитка № 454061 від 12.03.2016 року.
За результатами дослідження матеріально-грошової оцінки ділянки в Оливському агролісництві кв. 34 вид. 4,2,3,1,8,9 пл. 4,7 га підписаної ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , польової відомості переліку дерев, відведених під СРС 2016, кв. 34, пл. 4,7 га. підписаної ОСОБА_13 , Наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 9 від 21.01.2013 року «Про затвердження Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України» у поєднанні із показаннями свідка ОСОБА_17 суд першої інстанції прийшов до висновку про не доведеність обвинувачення у частині складання та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Своє рішення, суд першої інстанції обґрунтовано мотивував відсутністю належних та допустимих доказів частини обвинувачення про виявлення невідповідностей, що зазначені у польових перелікових відомостях та матеріально-грошової оцінки складених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку із тим, що акт позапланової ревізії та висновок судово-економічної експертизи, який ґрунтується на висновках ревізії, визнані судом недопустимими доказами. При цьому судом врахована і наявність можливої похибки, яка допускається при виготовленні вказаних документів, та закріплена на законодавчому рівні можливість внесення виправлень до вказаних документів їх виконавцями при безпосередньому відпуску лісопродукції.
Дослідивши відомості матеріально-грошової оцінки, що були підписані спеціалістами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , суд першої інстанції встановив, що дата виготовлення цих відомостей відсутня, графи Розрахував та Перевірив не місять відомостей та підписів. У зв`язку із цим, а також у зв`язку із відсутністю даних про те, у який процесуальний спосіб ці відомості були залучені до кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці відомості неналежними доказами.
Наведене у своїй сукупності указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про недоведеність наявності у діях ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України.
В цілому за результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що сторона обвинувачення не довела наявності в діях ОСОБА_12 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України; в діях ОСОБА_13 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 1 ст. 388 КК України; в діях ОСОБА_14 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави для ухвалення виправдувального вироку.
Доводи апеляційних скарг прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_15 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_16 , які є аналогічними за змістом, не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Посилання прокурорів на неспроможність висновків суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 05.05.2016 року не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, у ході цього огляду був проведений огляд транспортних засобів, які відносяться до об`єктів, на які поширюється термін «інше володіння», що вимагає або згоди власника, або ухвали слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставами для визнання недопустимими доказами висновку експерта № 13925/16-45 від 19 жовтня 2016 року та акта позапланової ревізії № 07-21/42 від 24 червня 2016 року стало не тільки порушення вимог кримінального процесуального закону, що були допущені у ході огляду місця події 05.05.2016 року, але і інші порушення, зокрема поза процесуальний порядок призначення позапланової ревізії, висновки якої були використані у ході проведення експертного дослідження.

Щодо доводів апеляційних скарг в частині виправдування ОСОБА_14 за ч.1 ст. 388 КК України, то колегією суддів враховується те, що 06.05.2016 року слідчим суддею була визначена інша особа, відповідальна за збереження арештованого майна. З цього часу ОСОБА_14 перестав нести будь-яку відповідальність за збереження цього майна. Будь-яких доказів того, що майно було втрачене в період із 05.05.2016 року по 06.05.2016 року у даному кримінальному провадженні не зібрано.

Щодо доводів апеляційних скарг про незаконність вироку в частині виправдування ОСОБА_13 за ч.1 ст. 388 КК України, то колегією суддів враховується те, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.05.2016 року відповідальним за збереження майна було визначене Оливське агролісництво. Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, чи мав ОСОБА_13 повноваження представляти Оливське агролісництво у питанні збереження арештованого майна, чи надавалось йому доручення уповноваженої особи представляти Оливське агролісництво чи діяти від імені цього агролісництва у питання збереження арештованого майна. Матеріали кримінального провадження не містять будь - яких даних, які би указували на правомірність передачі на зберігання майна саме ОСОБА_13 , із урахуванням того, що відповідальним за збереження майна було визначене Оливське агролісництво. У зв`язку із цим фактом написання ОСОБА_13 розписки про отримання на зберігання лісопродукції не має вирішального значення при вирішенні питання про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України.
Ці обставини у поєднанні із мотивами виправдування, що наведені судом першої інстанції, указують на правильність висновків суду про необхідність виправдування ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за ч.1 ст. 388 КК України.

Щодо доводів апеляційних скарг в частині безпідставності висновку суду першої інстанції про незаконність призначення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СЛП «Київоблагроліс», то колегія суддів звертає увагу на те, що ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не давалось оцінки ухвалі слідчого судді, а зроблені висновки про допустимість цього доказу, в тому числі і з точки зору вимог ст.ст. 84, 99 КПК України.

Також, на переконання апелянтів, практично весь виправдувальний вирок суду ґрунтується на показаннях одного свідка ОСОБА_17 , які у свою чергу суперечать і не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та показаннями інших свідків, допитаних у судовому засіданні, які є послідовними, змістовними, та не змінювались упродовж досудового розслідування та судового розгляду.

На думку колегії суддів, у вироку судом дана належна оцінка показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , а також іншим доказам. Аналіз указаних показань дає підстави стверджувати те, що вони як кожне окремо, так і їх сукупність не містять достатньої кількості фактичних даних, які би дозволяли зробити висновок про доведеність обвинувачення, висунутого усім обвинуваченим. Щодо показань свідка ОСОБА_17 то вони сприйняті судом першої інстанції нарівні із іншими доказами, цим показанням дана така ж оцінка як і іншим доказам, а висновки про недоведеність висунутого обвинувачення зроблені на підставі аналізу і оцінки усіх доказів та у відповідності до вимог закону.

Висновки суду першої інстанції, що викладені у вироку, є логічними та послідовними. При постановленні вироку судом не було допущено невідповідностей його висновків, які зроблені у вироку, фактичним обставинам справи, які би могли вплинути на вирішення питання про невинуватість обвинувачених.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би могли стати підставою для скасування вироку.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_15 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_16 залишити без задоволення

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4