Справа № 308/1225/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000169, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.02.2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
Під час досудового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заздалегідь домовившись між собою про спільне вчинення крадіжки, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що роблять це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок викраденого майна, тобто діючи з корисливими мотивом та метою, реалізуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, 04 лютого 2020 року близько 11 години 00 хвилин, шляхом пошкодження металевої стінки потрапили до металевої шафи базової станції мобільного зв`язку ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» № UZ2051 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, селище міського типу Середнє, урочище Каштани, без номера, тобто проникли до сховища, де незаконно, безоплатно та поза волею власника шляхом демонтажу вилучили належні ТОВ «Лайфселл», 8 акумуляторних батарей марки «Емерсон» («Emerson») моделі «EB4 6V200».

Відразу після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 помістили згадані акумуляторні батареї до пластмасової ємності та спустили з гори лісового масиву, на якій розташована вказана вище станція, до узбіччя автомобільного шляху міжнародного значення М-06 «Київ Чоп», де згодом останні завантажили викрадене майно до багажного відділення транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Ауді» моделі «100» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », та залишили місце події, вирушивши у напрямку міста Ужгорода.

Однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали необхідними для доведення злочину до кінця, викрадення майна не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, позаяк останні були затримані того ж дня о 12 годині 45 хвилин працівниками поліції на ділянці автомобільного шляху міжнародного значення М-06 «Київ Чоп», 805 км + 400 м.

Згідно з довідкою ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» від 05 лютого 2020 року вартість вказаних 8 акумуляторних батарей марки «Емерсон» («Emerson») моделі «EB4 6V200» становить 16 030 гривень.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми умисними діями завдали матеріальну шкоду ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» на загальну суму, що становить 16 030 гривень.

05 лютого 2020 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище.

05 лютого 2020 року під час огляду місця за події за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 16, було виявлено та вилучено акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 7 та пошкодженим інвентаризаційним номером та на якому розбірливо видно лише цифри 0459, акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 8, на якій розбірливо видно лише цифри 008140487.
З диспозиції згаданої статті вбачається, що предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, є чуже майно.

При цьому вказане кримінальне правопорушення скоєне з проникнення у сховище, яке здійснювалося за допомогою знарядь та засобів злочину.

Враховуючи викладене, а також те, що вилучене майно є засобами, предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, постала потреба у збереженні вказаних речових доказів, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказані речі та предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Окрім цього, слід зауважити, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, проте подав до суду заяву у якій просить розглянути вказане клопотання за його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив. Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, постановою слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_3 від 05 лютого 2020 року було визнано речовим доказом акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 7 та пошкодженим інвентаризаційним номером та на якому розбірливо видно лише цифри 0459, акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 8, на якій розбірливо видно лише цифри 008140487.
Враховуючи, що слідчим в поданому клопотанні доведено необхідність накладення арешту на вказані у клопотанні предмети, вилучені 05 лютого 2020 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , дане майно вилучене на законних підставах за добровільною заявою власника, доведено належними і допустимим доказами, що вищевказані речі та предмети можуть бути предметом вчиненого злочину і являються тимчасово вилученим майном, з метою збереження речових доказів, вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 100, 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 7 та пошкодженим інвентаризаційним номером, на якій розбірливо видно лише цифри 0459, акумуляторну батарею білого кольору з порядковим номером 8, на якій розбірливо видно лише цифри 008140487

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1