Справа №463/545/20
Провадження №1-кс/463/470/20
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
14 лютого 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , погодженого прокурором військової прокуратури Хмельницького гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 11.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 за погодженням прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час до 15 год. 00 хв. 23.05.2016 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тимчасове місце дислокації знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та станом на сьогоднішній день до розташування військової частини не прибув, обов`язків військової служби будучи військовослужбовцем не виконує. У зв`язку з наведеним останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. 11 жовтня 2018 року слідчим військової прокуратури Хмельницького гарнізону ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. В подальшому, постановою прокурора військової прокуратури Хмельницького гарнізону від 09.08.2019 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000116 від 11.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України зупинено та оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_5 . Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою зумовлене наявними ризиками, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконо впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні зазначили, що на сьогоднішній день ОСОБА_5 добровільно прибув до органу досудового розслідування, останній 14.02.2020 року допитаний в якості підозрюваного, з врахуванням встановлених обставин справи та характеризуючих даних особи підозрюваного, вважають за можливим засотувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Просить врахувати, що на його утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, він мусить доглядати за своїми батьками, оскільки мати паралізована після інсульту, а в батька друга стадія онкологічної хвороби.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2018 року внесено відомості з приводу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомлено 11.10.2018 року.

Так, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 21.01.2020 року, клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 задоволено. Надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу та доставки до Личаківського районного суду м.Львова для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 , поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили, що солдат ОСОБА_5 23.05.2016 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та іншими матеріалами кримінального провадження, які були зібрані в ході здійснення досудового розслідування.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп.56 та 59 з подальшими посиланнями).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що слідчий та прокурор не навели переконливих доказів, що лише внаслідок того, що ОСОБА_5 був оголошений в розшук, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а тому потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено та враховано, що підозрюваний раніше не суджений, має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться малолітній син та батьки, які потребують його допомоги, оскільки мати паралізована після інсульту, а в батька друга стадія онкологічної хвороби.

Частина 3 ст.176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи вищенаведені обставини, вважаю, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

Однак, беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, а тому, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, за місцем його проживання та реєстрації.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Вороніж Шостківського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., за місцем його фактичного проживання та реєстрації.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися за межі Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити з 14 лютого 2020 року до 12 квітня 2020 року включно.

Ухвалу передати в Шосткинський ВП ГУ Національної поліції в Сумській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1