Справа № 461/4371/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, уродженця м. Ганжа Республіки Азербайджан, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України,

встановив:

16.05.2020 року близько 15 години 30 хвилин поліцейським УПП у Львівській поліцейській роті №1, взводу №1 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_6 під час чергування в складі екіпажу 302 на території Галицького району м. Львова, а саме у напрямку вул. Городоцької у м. Львові, неподалік торгового центру «Магнус», на вул. Шпитальній у м. Львові зупинено автомобіль марки «Renault Kengoo» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України, а саме ОСОБА_4 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.22. «Поворот праворуч заборонено», чим порушив п.п. 8.4 г Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП. В ході подальшої перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом без документу на право керування транспортним засобом. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Внаслідок вказаних адміністративних правопорушень поліцейським УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_7 було повідомлено ОСОБА_4 , що відносно нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Усвідомлюючи настання негативних правових наслідків для себе, за скоєне правопорушення, з метою уникнення відповідальності у ОСОБА_4 виник умисел на пропонування та надання працівникам поліції, які згідно з вимогами ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та які, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, є службовими особами, та перебуваючи у форменому одязі, виконували свої службові обов`язки, згідно Закону України «Про Національну поліцію», неправомірної вигоди, за не вчинення ними у його інтересах з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме щоб останні надали можливість ОСОБА_4 поїхати з місця події без складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу із 15 години 40 хвилин по 15 годину 42 хвилини, перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_3 , запропонував та надав інспектору УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 500 гривень за не вчинення ним у його інтересах, з використанням наданого йому службового становища дій, які він повинен виконати, а саме щоб останній надав можливість ОСОБА_4 поїхати з місця події без складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Зазначені грошові кошти в сумі 500 гривень ОСОБА_4 дістав із своєї сумочки та поклав у зігнутий білий аркуш паперу, який намагався надати інспектору УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 . Інспектор УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 від отримання неправомірної вигоди відмовився та викликав слідчо-оперативну групу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області.

У процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав та дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно 16.05.2020 року запропонував та надав інспектору УПП у Львівській області ДПП неправомірну вигоду в розмірі 500 гривень за не вчинення ним у його інтересах, з використанням наданого службового становища дій, які він повинен виконати, спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. У вчиненому розкаюється і шкодує про вчинене. Просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, дані про його особу, спосіб його життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Як вбачається, з досудової доповіді персоналу органу пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, мотив вчинення злочину спрямований на незаконне уникнення від встановленої законом відповідальності, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненому злочині, осуді своєї поведінки, визнанні негативних наслідків злочину. Також суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визначає визнання вини.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до статей 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок.

Речовий доказ по справі : DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1