В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/682/20
08 липня 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження №0000176, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2020 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 використовував завідомо підроблений документ.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

20 червня 2020 року по місцю проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 невстановлена в ході досудового розслідування особа надала ОСОБА_4 підроблений архівний витяг з протоколу п`ятої сесії третього демократичного скликання Монастирчанської сільської ради від 29.12.1994 № Д05/08-05, датований 26.05.2020 архівного відділу Богородчанської РДА, про надання ОСОБА_4 у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,10 га, яка розташована в урочищі «Царина», що в с. Монастирчани Богородчанського району Івано-Франківської області.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, 23 червня 2020 року близько 10 год., достовірно знаючи, що архівний витяг з протоколу п`ятої сесії третього демократичного скликання Монастирчанської сільської ради Богородчанського району від 29.12.1994 № Д05/08-05, датований 26.05.2020 архівного відділу Богородчанської РДА про надання ОСОБА_4 у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,10 га, яка розташована в урочищі «Царина», що в с. Монастирчани Богородчанського району Івано-Франківської області підроблений, в приміщенні Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області надав його сільському голові ОСОБА_5 для подальшого розгляду на сесії Монастирчанської сільської ради питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в вчиненому злочині, передбаченому ч.4 ст.358 КК України визнав повністю та підтвердив, що 20 червня 2020 року невстановлена в ході досудового розслідування особа по місцю його проживання надала йому підроблений архівний витяг з протоколу Монастирчанської сільської ради про надання йому у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,10 га, яка розташована в с. Монастирчани Богородчанського району Івано-Франківської області. Знаючи, що архівний витяг з протоколу підроблений, 23 червня 2020 року близько 10 год. в приміщенні Монастирчанської сільської ради надав підроблений документ сільському голові ОСОБА_5 для подальшого розгляду на сесії Монастирчанської сільської ради питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, оскільки він використовував завідомо підроблений документ.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Суд враховує позитивну характеристику на обвинуваченого ОСОБА_4 по місцю проживання, те, що він на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий.

ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким.

За наведених вище обставин та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ: архівний витяг № Д05/08-05, датований 26.05.2020, архівного відділу Богородчанської РДА про надання ОСОБА_4 у користування земельної ділянки залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1