Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

6 квітня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0002719,

у с т а н о в и в :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на неї покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

12.03.2020 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки і на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, у той час як санкцією ч.2 ст.309 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Такі вимоги повинні відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначені вимоги закону прокурором не виконано, оскільки звільнення особи від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, крім визначення іспитового строку, передбачає і покладення на засудженого певних обов`язків.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1