Єдиний унікальний номер 205/4213/20
№ 205/4213/20
№ 1-кс/205/858/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Вказане клопотання вмотивовано тим, що в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001368 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2020 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від співробітників УПП в Дніпропетровській області про те, що 04 червня 2020 року близько 08.00 год., за адресою: м. Дніпро, вул. Ю. Кондратюка, буд. 16, під час зупинки та проведення перевірки автомобіля марки «Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки номеру шасі автомобіля.
Після проведення вказаного огляду автомобіль марки «Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі: НОМЕР_2 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (серія та номер: НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ) було вилучено для проведення необхідних судових експертиз на предмет встановлення оригінальності вилученого документу та зазначеного транспортного засобу.
05 червня 2020 року винесено постанову про визнання речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, вилучений 04 червня 2020 року - автомобіль марки "«Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі: НОМЕР_2 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (серія та номер: НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ).
У зв`язку із чим, слідчий за погодженням із прокурором, вимушені звернутись з вказаним клопотанням та просити суд накласти арешт на автомобіль марки автомобіль марки "«Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі: НОМЕР_2 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (серія та номер: НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ).
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001368 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 131 КПК України, передбачено арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, та ін., щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.
Оскільки вказане рухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 98 та 167 КПК України, і щодо нього є підтверджені ризики втрати в подальшому шляхом приховування, відчуження чи знищення, а відтак незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Зокрема, не вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до знищення слідів кримінального правопорушення. Тобто необхідність у арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже існує можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні.
Таким чином, метою застосування арешту в даному випадку є збереження даного майна, від можливості бути прихованим, відчуженим чи пошкодженим з метою приховування слідів злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна має бути врахована розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя має застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Також відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля марки "«Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі: НОМЕР_2 ) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому номер шасі автомобіля зазначено НОМЕР_4 (серія та номер: НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ), шляхом заборони на відчуження буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
На думку слідчого судді в даному випадку на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, або достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 132, 167,170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити частково.
2. Накласти арешт на автомобіль марки «Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 , № шасі: НОМЕР_2 ), та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , в якому номер шасі автомобіля зазначено НОМЕР_4 , шляхом встановлення заборони пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна, передавши його під письмову розписку на відповідальне зберігання вказаній особі.
3. Зобов`язати ОСОБА_5 забезпечити збереження транспортного засобу марки «Hyndai Santa Fe», р.н.з. НОМЕР_1 , № шасі: НОМЕР_2 ), та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер НОМЕР_3 , в якому номер шасі автомобіля зазначено НОМЕР_4 , у стані, придатному для використання у даному кримінальному провадженні.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1