ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/193/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
іменем України

18 лютого 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001677 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івангород Кінгісепського району Ленінградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено:

за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 звільнено від призначеного основного та додаткового покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 144 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення 1 800 000 грн. залишено без розгляду.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 26.03.2017 року близько 15:10 год. в м. Херсоні, керуючи технічно справним автомобілем "Volkswagen Transporter" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Перекопська зі сторони вул. Чорноморська в напрямку вул. Залаегерсег в районі будинку №155, у порушення вимог п.п. 2.3.6), п.12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, рухався з перевищенням допустимої в населеному пункті швидкістю 98 км/год., при наближені до буд.155 по вул. Перекопська, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебігав проїзну частину з права наліво за ходом руху автомобіля. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в Херсонській обласній клінічній лікарні. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням зі сторони водія автомобіля "Volkswagen Transporter" р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 2.3 б) згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.3 згідно з яким, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п.12.4. згідно з яким, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 - захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , посилається на незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову. В обґрунтування доводів указує, що відповідно до положень п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) від 31.03.1995 року №4 встановлено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з врахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказаних вимог судом першої інстанції не було дотримано під час вирішення питання цивільного позову. Крім того, при визначенні розміру завданої ОСОБА_7 моральної шкоди судом було застосовано методику розрахунку моральної шкоди Ерделєвського, але вказана методика 29.01.2016 року виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз, отже розрахунок, який проведено судом, є невірним. Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_7 в повному обсязі.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду першої інстанції не щодо ОСОБА_9 , оскаржується.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи представника потерпілої ОСОБА_7 - захисник ОСОБА_8 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_11 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Що ж до доводів представник потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову, то вони заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, судом порушено кримінальні процесуальні норми, що регулюють порядок судового розгляду цивільного позову в кримінальній справі.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.
Згідно із ч.3 ст.374 КПК України суд, визнавши розмір відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, повинен навести у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, а також перевірити обґрунтованість заявлених вимог і навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Проте, у порушення вимог ст.ст.127, 129, п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку при вирішенні питання, у якому розмірі підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, не навів у вироку відповідних мотивів при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Як убачається зі змісту вироку, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди на підставі методики розрахунку компенсації моральної шкоди Ерделєвського, яку 03.03.2010 року включено до Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства Юстиції України і ця формула розрахунку за методикою Ерделєвського могла застосовуватись судовими експертами при проведенні судових експертиз, зокрема, застосовувалась під час проведення психологічних експертиз. 29.01.2016 року вказана методика була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз.

Тобто, суд першої інстанції фактично виконав обов`язки експерта, оскільки така методика була рекомендована для використання судовими експертам під час проведення психологічних експертиз, що є недопустимим, і не перевірив чи підлягала вона застосуванню, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які експертні висновки про моральну шкоди, яку ОСОБА_7 було завдано злочином та її розмір у відповідності до грошового еквіваленту.

Суд залишив поза увагою сформовану судову практику та роз`яснення, які містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 щодо визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди.

Крім того, суд першої інстанції взагалі не досліджував докази на підтвердження розміру позовних вимог.

Указані порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, що тягне за собою безумовне скасування вироку в цій частині.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно вирішити цивільний позов, оскільки суд першої інстанції безпосередньо не досліджував докази в цій частині, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити правильність цих висновків і що колегія суддів визнає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишити без зміни.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга представника потерпілої підлягає задоволенню частково.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, але в іншому складі суду.

У решті вирок щодо нього - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4