справа №562/1505/20
У Х В А Л А
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин:
11.05.2020 року близько 17:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи на подвір`ї багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до малолітнього ОСОБА_7 , підняв останнього за футболку, після чого кинув об землю, покриту щебенем, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна на правій гомілці по передній поверхні в середній третині та осадження шкіри на правій гомілці по передній поверхні в нижній третині з переходом на гомілково-стопний суглоб, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, оскільки суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та пояснив, що на початку травня 2020 року, точної дати не пам`ятає, у другій половині дня, в дворі будинку за місцем його проживання, малолітній ОСОБА_7 кинув в нього пиріжок. ОСОБА_4 подумав що це цеглина та побіг за ОСОБА_7 .. Наздогнавши малолітнього хотів схопити його за футболку, однак не розрахував свій рух та підштовхнув дитину рукою за спину. ОСОБА_10 впав на землю та отримав тілесні ушкодження на нозі у вигляді подряпини. Зазначив, що окрім нього та ОСОБА_10 , у дворі також перебували мама дитини та гр. ОСОБА_11 . Не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Малолітній потерпілий ОСОБА_7 , у присутності законного представника та психолога надав суду показання, відповідно до яких, ОСОБА_4 у той день ображав його та кинув об землю, внаслідок чого він вдарився в праву ногу та у нього текла кров.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що в травні місяці 2020 року, точної дати не пам`ятає, в післяобідню пору дня, до неї у гості прийшла ОСОБА_8 зі своїм сином ОСОБА_7 . Вона пригостила дитину пиріжком, однак пиріжок впав на землю і ОСОБА_10 пішов викинути його курям. Після цього вона побачила, як у дворі будинку, де вони перебували, на відстані близько одного метра від неї, ОСОБА_4 схопив малолітнього ОСОБА_7 , підняв його за футболку на невелику відстань і кинув об землю, покриту щебенем. Дитина була прелякана та кричала.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , вважав, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.125 КК України.
Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, крім показів потерпілого та свідка, підтверджується також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомленням ОСОБА_8 , зареєстрованим в журналі Єдиного обліку від 11.05.2020 року № 2960; протоколом проведення слідчого експерименту від 14 травня 2020 року, проведеного з участю малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній розповів та показав, як і при яких обставинах ОСОБА_4 спричинив йому тілесне ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 19 травня 2020 року, проведеного з участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого остання розповіла та показала, як і при яких обставинах ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження; висновком експерта № 62 (експертиза почата 14.05.2020 року, експертиза закінчена 21.05.2020 року), відповідно до якого, при судово-медичній експертизі у малолітнього ОСОБА_7 виявлено садно на правій гомілці по передній поверхні в середній третині та осадження шкіри на правій гомілці по передній поверхні в нижній третині з переходом на гомілково/стопний суглоб, які могли виникнути в останнього внаслідок підняття тіла потерпілого сторонньою особою за одяг з послідуючим його киданням та ударом правою нижньою кінцівкою об тупі предмети, якими могли бути щебінь, гравій тощо та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень відповідає показам потерпілого ОСОБА_7 , зафіксованим в протоколі слідчого експерименту від 14.05.2020 року.
Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 89/20 від 10.06.2020 року встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому злочину страждав на хронічний стійкий психічний розлад параноїдну шизофренію (F20 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_4 на даний час страждає на хронічний стійкий психічний розлад параноїдну шизофренію (F20 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За станом психічного здоров`я ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Проаналізувавши викладені докази в їх сукупності, враховуючи їх достатність, належність, достовірність і допустимість, суд вважає, що мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження і дане суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_4 в стані неосудності.
Підстав вважати, що ОСОБА_4 на момент судового розгляду видужав або внаслідок змін в стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру - відсутні, не здобуті вони і під час судового засідання по розгляду даного клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи, за рішенням суду, можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно зі ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, перебуваючи в стані неосудності, тому суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.
Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 100, 503, 512, 513 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити повністю.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили не обирати.
Копію ухвали вручити учасникам судового засідання та надіслати для виконання до Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1