Справа № 333/836/20
Провадження № 1-кп/333/356/20
УХВАЛА
21 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 письмово заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , при цьому зазначив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу останнім, не зникли, тому необхідно задовольнити клопотання.

На цей час, з урахуванням особистості обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_5 (неодноразово судимі за скоєння умисних корисливих злочинів; обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі), на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, можливість вчинення інших злочинів.

Інші, більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 застосувати неможливо, так як: під час особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачені зобов`язуються не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проте, в даному випадку у обвинувачених відсутні стійкі соціальні зв`язки та постійна робота, тому є ризик переховування останніх; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні; відсутність постійного джерела доходів унеможливлює застосування відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Потерпілий розгляд питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченим залишив на розсуд суду.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулися до суду із клопотаннями про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт у нічний час із покладенням на ОСОБА_7 і ОСОБА_5 певних обов`язків.

ОСОБА_7 зазначив, що ухилятися від явки до суду він не буде, має постійне місце мешкання, сім`ю, неповнолітню дитину, яка знаходиться на його утриманні, батьків-пенсіонерів, тобто у нього маються міцні соціальні зв`язки, тому жодного умислу на переховування від суду у нього не має. Дійсно він раніше був судимий, але жодного разу не було, щоб він не з`являвся до слідчого або до судді, або переховувався під час слідства та суду. Він хоча неофіційно, але працював, тому умислу на скоєння нових корисливих та інших злочинів, у нього також не має. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, буде достатнім і він зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Останній раз він був засуджений у 2018 році до 4 років позбавлення волі із випробуванням строком на 3 роки. На цей час у суді перебуває не розглянуте подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання та направлення його у міста позбавлення волі. Підставою для цього послужив один факт запізнення на відмітку до органу пробації. У подальшому, він перестав з`являтися до органу пробації, так як був затриманий працівниками поліції.

Захисник ОСОБА_8 заявила, що ризики, які були встановлені під час досудового розслідування, відпали і на цей час вони відсутні. Крім того, у прокурора відсутні докази, що обвинувачений має намір ухилитися від суду та вчинити новий злочин. На цей час ОСОБА_7 має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі зі своєю сім`єю та батьками-пенсіонерами, має на утриманні неповнолітнього сина, до свого затримання обвинувачений постійно, хоча і неофіційно працював на будівництві. Інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі зможе, на думку захисника, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому вона просить суд змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час із покладенням на ОСОБА_7 таких обов`язків: не відлучатися із міста без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Вважає, що сама тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, просить при ухваленні рішення по клопотанню прокурора врахувати показання потерпілого під час судового розгляду.

ОСОБА_5 вказав, що наміру ухилятися від явки до суду він не має. Взагалі після подій, вказаних в обвинувальному акті, він самостійно після телефонного дзвінка працівника поліції з`явився до відділення поліції. Після бесіди з ним, його відпустили, потім зателефонували, щоб він прийшов наступного дня. Він знову з`явився до Комунарського ВП, після чого і був затриманий. Тобто, він не переховувався від слідства і прибував на першою вимогою до слідчого. Він постійно мешкає у м. Запоріжжі, де проживає уся його рідня: мати, батько, тітка та неповнолітня син, який мешкає із його колишньою дружиною, тобто він має міцні соціальні зв`язки, що суперечить висновкам прокурора з цього приводу. До затримання працівниками поліції неофіційно, але працював, отримуючи 500 грн. щоденно, тому відсутній ризик скоєння нового корисливого злочину. Він має хронічне захворювання гепатит «С». Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, буде достатнім. Останній раз він був засуджений у березні 2019 року та звільнений у залі суду у зв`язку з повним відбуттям покарання.

Захисник ОСОБА_6 заявила, що ризики на цей час відсутні, як і відсутні докази того, що обвинувачений має намір ухилитися від суду та вчинити новий злочин. Прокурор у судовому засіданні не довів наявність жодного ризику. ОСОБА_5 хоча і розведений, але має на утримання неповнолітню дитину, неофіційно, але працював, має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі. Інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі зможе, на думку захисника, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому вона просить суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Суд, розглянувши клопотання про продовження та зміну запобіжних заходів обвинуваченим, вислухавши думки прокурора, потерпілого, захисників та обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частина 2 ста. 331 КПК України передбачає, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 могли вчинити злочин, зазначений в обвинувальному акту.

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, доводи обвинувачених, заявлені на свій захист будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 10.01.2020 року ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 08.03.2020 року. У подальшому, ухвалою суду від 02.03.2020 року строки запобіжних заходів обвинуваченим були продовжені по 30.04.2020 року.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; на цей час знаходиться на випробуванні строком 3 роки, визначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким 06.03.2018 року був засудженим до 4 років позбавлення волі; перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2006 року; до затримання періодично вживав наркотичні засоби), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає із сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 ), здоров`я обвинуваченого (хворіє на гепатит «С», астму).

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше неодноразово (6 разів) судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; останній раз 05.03.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з-під варти у залі суду у зв`язку з відбуттям покарання), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (розведений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), здоров`я обвинуваченого (хворіє на гепатит «С»).

Також, суд при вирішення вказаних питань, враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_5 у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд також враховує показання потерпілого, надані у судовому засіданні, доведеність/ недоведеність винуватості обвинувачених при обставинах, викладених в обвинувальному акті, суд обов`язково буде перевіряти в ході подальшого судового розгляду у встановленому законом порядку.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, у обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_5 продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.

Під час розгляду питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд розглянув можливість застосування до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, у т.ч. запропонованого захисниками останніх домашнього арешту.

Водночас, в даному випадку, враховуючи особистість обвинувачених, встановлений під час судового розгляду ризик вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_5 іншого злочину є настільки вагомим, що суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на цей час не може запобігти забезпеченню обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку суду, є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

10.01.2020 року під час застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 слідчий суддя визначила альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн., тобто максимальний розмір застави для такої категорії злочину.
Враховуючи майновий стан (офіційно не працевлаштований), сімейний стан (одружений, має на утриманні неповнолітню дитину) обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням меж розміру застави, визначених у ч.5 ст.182 КПК України, вважаю за необхідне зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу останньому з 80 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме до 42 040 грн., тобто до мінімального розміру.
З урахуванням майнового стану (офіційно не працевлаштований), сімейний стан (розведений, має на утриманні неповнолітню дитину) обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи межі розміру застави, визначені у ч.5 ст.182 КПК України, вважаю за необхідне зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу останньому з 80 до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме до 63 060 грн.

Вважаю, що вказані розміри застави достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та не є завідомо непомірними для них.

Керуючись ст.ст. 182, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 19.06.2020 року (включно).
ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 63 060 (шістдесят три тисячі шістдесят) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 , свідками: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 19.06.2020 року (включно).
ОСОБА_7 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_7 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 , свідками: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 щодо зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7 відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, їх захисникам, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 21.04.2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1