ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1975/20 Справа № 193/526/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45" ОСОБА_9 задоволено, засудженого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 20 днів.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, за весь час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, має 2 заохочення, мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, має на виконання в установі виконавчий лист, на час звернення начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 з поданням працевлаштований в господарській обслузі установи, тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого положень ст. 81 КК України.

Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд, при постановленні ухвали не врахував той факт, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, неодноразово судимий, характеризується посередньо, мав 2 заохочення та 2 стягнення. Зазначає, що судом не надано оцінки, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі та в самодіяльних організаціях, а також ставленню засудженого до праці. Виходячи з цих обставин, прокурор вважає, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, та до нього не може бути застосовано положення ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна та, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року був засуджений до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна.

Разом з цим, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року засудженому ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08 листопада 2017 року по 01 жовтня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ Софіївська виправна колонія № 45 з 27.11.2018 та станом на 14.05.2020 невідбута частина строку покарання становить 1 рік 6 місяці 20 днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 02.10.2018, кінець строку 12.12.2021, та станом на 03 квітня 2020 року засуджений відбув 2/3 цього строку.

Поряд із цим, з матеріалів провадження видно, що засуджений має 2 заохочення та мав два стягнення, які погашено в установленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання й розпорядку дня установи, за станом здоров`я є працездатним, працевлаштований в господарській обслузі установи, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, має цивільний позов на суму 4435 грн. 51 коп., який частково погашено в розмірі 1901 грн. 00 коп, а залишок складає 2534 грн. 51 коп.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання у СВК № 45, однак його поведінка не є такою, що зазнала позитивних змін.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, а саме за вчинення корисливого злочину з таємним викраденням чужого майна та незаконне заволодіння транспортним засобом, раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення тяжких злочинів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що наявність лише двох заохочень за весь період відбування покарання, не може свідчити про виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення його на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення подання установи про звільнення ОСОБА_10 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія №45" ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Державної установи Софіївська виправна колонія № 45 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4