Номер провадження: 11-кп/813/914/20
Номер справи місцевого суду: 520/2598/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченої ОСОБА_15 та її захисника ОСОБА_16 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004198 від 29 вересня 2016 року, відносно

ОСОБА_14 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_15 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Березань Біляївського району Одеської області, громадянки України, українки, офіційно не працюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 6), 12) ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України і йому призначено покарання:

-за ч.4 ст.187 КК України, у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за п.6), п.12) ч.2 ст.115 КК України, у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), в строк відбуття покарання зарахований строк тримання ОСОБА_14 під вартою з 30 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_15 визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187КК України і їй призначено покарання:

-за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

-за п.6), п.12) ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), в строк відбуття покарання зарахований строк тримання ОСОБА_15 під вартою з 30 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_14 виник злочинний намір направлений на заволодіння майном ОСОБА_17 шляхом розбою. З метою здійснення свого злочинного наміру, ОСОБА_14 увійшов у злочину змову зі своєю дружиною ОСОБА_15 , яка підтримувала дружні стосунки з ОСОБА_17 , та якій достовірно було відомо, що ОСОБА_17 працює майстром манікюру, та клієнтів приймає за місцем мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 . 27.09.2016 року ОСОБА_15 діючи заздалегідь по розробленому плану, під приводом корекції манікюру зателефонувала ОСОБА_17 та записалася на прийом до останньої на 11:00 годину 28.09.2016 року.

28.09.2016 року приблизно об 11:00 годині ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 прибули за місцем мешкання ОСОБА_17 , яка, помиляючись в дійсних намірах останніх, впустила їх до квартири. Після чого, ОСОБА_15 , діючи відповідно відведеній їй ролі, під час виконання ОСОБА_17 корекції манікюру відволікала її пильність, в той час, коли ОСОБА_14 знаходився за її спиною. Коли ОСОБА_17 закінчила свою роботу по корекції манікюру, ОСОБА_14 реалізуючи свій злочинний намір, з метою заволодіння майном ОСОБА_17 , наявним у нього невстановленим металевим предметом наніс удар ззаду по голові ОСОБА_17 . Від отриманого удару, ОСОБА_17 була у свідомості, та намагаючись уникнути нападу, стала голосно кричати та звати на допомогу. Після чого, ОСОБА_18 з метою припинення крику ОСОБА_17 вказаним предметом наніс ще декілька ударів по голові останньої, від яких ОСОБА_17 стала ще голосніше кричати та звати на допомогу. На крики ОСОБА_17 про допомогу, відреагували сусіди, які постукали до дверей з метою вияснення обставин та викликали поліцію, про що через вхідні двері в квартиру повідомили нападників. Далі, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , розуміючи, що сусіди викликали поліцію, та побоюючись, що в разі залишення ОСОБА_17 живою, вони можуть бути викритими у вченні особливо тяжкого злочину, на місці дійшли домовленості на умисне позбавлення життя ОСОБА_17 , не відмовляючись від наміру на заволодіння майном потерпілої. Після чого, ОСОБА_14 наявним у нього невстановленим металевим предметом, наніс ще множинні удари по голові ОСОБА_17 , та, з метою доведення наміру до кінця направленого на позбавлення життя останньої, став передавлювати шию ОСОБА_17 руками та мотузкою для білизни, від чого ОСОБА_17 перестала подавати ознаки життя, тим самим спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження не сумісних з життям, а саме дев`ятнадцять тілесних ушкоджень (рани, синці), які були утворені по ударному механізму, у вигляді: закрито черепно-мозкової травми та травми шиї: 16 забитих ран та 1 синець обличчя та волосистої частини голови, травматичні крововиливи під м`яку мозкову оболонку обох півкуль великого мозку, мозочка та стволового відділу головного мозку розмірами до 12х9.2 см, кров у зовнішніх слухових проходах, у носових ходах та в порожнині рота та спинці язика; садно у середній третині правій бічній поверхні шиї, яке є фрагментом борозни що утворилася в результаті здавлення даної ділянки смуго подібним тупим предметом шириною близько 1.2-1.4 см., розрив зв`язок шийно-потиличного зчленування з крововиливом під м`яку спинномозкову оболонку на даному рівні; травми кінцівок: садно у проекції задньої поверхні правого ліктьового суглоба, чотири садна на фоні синця на тильній поверхні правої кисті; садно у проекції задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, п`ять саден на фоні синця на тильній поверхні лівої кисті; садно в проекції передньої поверхні правого колінного суглоба. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_17 померла на місці скоєння кримінального правопорушення. Смерть ОСОБА_17 знаходиться у прямому причино-наслідковому зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою та травмою, з множинними забитими ранами та синцями обличчя та волосистої частини голови, великих травматичних крововиливів під м`яку мозкову оболонку обох півкуль великого мозку, мозочка та стволового відділу головного мозку розмірами та розривом зв`язок шийно-потиличного зчленування з крововиливом під м`яку спинномозкову оболонку. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Після того, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , будучи переконаними, що ОСОБА_17 померла, діючи по спільній домовленості, зняли з її тіла коштовності у виді золотого ланцюга та золотих сережок, а тіло ОСОБА_17 перенесли в кімнату на ліжко та накрили ковдрою.

Після того, як ОСОБА_15 та ОСОБА_14 перенесли тіло ОСОБА_17 на ліжко, близько 12 години 30 хвилин до квартири постукали працівники поліції та наполегливо вимагали відчинити двері, погрожуючи зломом дверей. ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з метою уникнення відповідальності на місці домовилися інсценувати, що нібито ОСОБА_15 є власницею квартири на ім`я ОСОБА_19 , а ОСОБА_14 її гість, та між ними виникла сімейна сварка. Після чого ОСОБА_15 підійшла до вхідних дверей, та через зачинені двері повідомила, що вона є власницею квартири, та що в неї все добре і сімейний конфлікт уже вирішено. Однак, працівники поліції, не довіряючи словам ОСОБА_15 наполягали на відчиненні дверей, з метою переконатися, що нікому не спричиненні тілесні ушкодження. На вимогу працівників поліції, ОСОБА_15 , двері не відчиняла, повідомивши, що вона є власницею квартири та ніхто не має права на порушення недоторканності житла, та домовилася з працівниками поліції, що вигляне у вікно, щоб вони переконалися, що в неї відсутні тілесні ушкодження. В цей час, коли ОСОБА_15 відволікала працівників поліції, здійснюючи з ними перемовини, ОСОБА_14 , відмив руки, та переодягнувся в одяг потерпілої, щоб не викликати до себе підозри, так як мав намір вийти на вулицю до працівників поліції, оскільки останні викликали МЧС, для примусового відкриття дверей квартири, так як ОСОБА_15 не вдалося дійти домовленості з працівниками поліції.

Після того, як ОСОБА_14 зняв з себе одяг, на якому збереглися сліди кримінального правопорушення, а саме кров потерпілої та відмив руки, вийшов з квартири, а в той час коли працівники поліції відволіклися на затриманні ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зачинилася в квартирі, та під приводом власниці житла не дозволила працівникам патрульної поліції пройти, нібито, до її житла, при цьому повідомила, що ні до кого претензій не має, від надання їй медичної допомоги відмовилась, а також і від написання заяви, на що працівники патрульної поліції покинули місце пригоди та разом з ОСОБА_14 направилися до Київського ВП в м.Одесі з метою встановлення його особи. Прибувши до Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області, працівники патрульної поліції встановили особу ОСОБА_14 та переконавшись, що він не притягувався до кримінальної відповідальності та не перебуває у розшуку, відпустили ОСОБА_14 . За час відсутності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , де знаходилося тіло ОСОБА_17 , прибралася в квартирі та зібрала всі речі, які б свідчили про їх присутність за вказаною адресою. Коли повернувся ОСОБА_14 до квартири потерпілої, з метою доведення злочинного наміру до кінця, а саме заволодіння майном ОСОБА_17 , то спільно з ОСОБА_15 заволоділи майном потерпілої, а саме: золотим ланцюгом, вагою 6 грам, золотими сережками, вагою 6 грам, золотою каблучкою, вагою 4 грами, та грошовими коштами в сумі 9 000 грн., а всього на загальну суму 26 455 грн. Після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржений вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та не об`єктивно оцінив докази у справі, прийнявши до уваги тільки ті докази, що підтверджують вину ОСОБА_14 в інкримінованих йому злочинах та залишив поза увагою докази сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_14 вважав, що неповнота досудового розслідування та судового розгляду полягає в тому, що йому було безпідставно відмовлено в проведенні такої слідчої дії, як відтворення обстановки події та не встановлено точний час та спосіб вчинення інкримінованих йому злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_15 та її захисник ОСОБА_20 у своїх апеляційних скаргах просили оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Доводи своєї апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_15 обґрунтувала тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки не було проведено відтворення обстановки події та не встановлено точний час та спосіб вчинення інкримінованих їй злочинів.

Також обвинувачена ОСОБА_15 зазначила, що було порушено її право на захист, оскільки вона була позбавлена права надавати суду докази та не мала можливості ознайомитися з висновком судової медичної експертизи, що призвело до невірної кваліфікації її дій судом першої інстанції.

Обвинувачувана ОСОБА_15 вказала, що не доведено факт її перебування в квартирі під час нанесення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті, оскільки з 11 до12 години вона знаходилася у школі №33 та спілкувалася з класним керівником дочки ОСОБА_21 та прийшла в квартиру ОСОБА_17 о 12 годині 10 хвилин.

Захисник ОСОБА_16 заперечувала доведеність вини ОСОБА_15 у вчиненні нею злочину, передбаченого пунктами 6), 12) ч.2 ст.115 КК України, оскільки відсутні докази, які підтверджують факт особистої участі ОСОБА_15 у вчиненні вбивства ОСОБА_17 та факту заволодіння ОСОБА_15 будь-яким майном ОСОБА_17 .

При цьому захисник звертає увагу на показання обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він вчинив вбивство потерпілої самостійно.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які заперечували проти їх задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та захисник у своїх апеляційних скаргах, наполягали на призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, посилалися на неповноту судового розгляду, та те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим ч.3 ст.404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак у своїх апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачені та їх захисник не зверталися до апеляційного суду з клопотаннями про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_14 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та в обґрунтування своєї невинуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів пояснив, що не мав наміру вбивати та грабувати ОСОБА_17 , що у нього з останньою виник конфлікт і вона перша почала наносити йому удар качалкою, на що він у відповідь наніс їй удари дерев`яним предметом.

При цьому обвинувачений ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_22 під час його конфлікту з ОСОБА_17 в квартирі не знаходилася та участі у конфлікті не приймала.

В свою чергу, дослідивши оскаржуваний вирок суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 6), 12) ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України.

Так, винуватість обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, за які них визнано винуватими, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- показаннями допитаного в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_23 , який показав, що 29.06.2016 року, близько 15:00 години йому подзвонила подруга сестри ОСОБА_17 і сказала, що ОСОБА_19 не відповідає на телефонні дзвінки. Оскільки його не було в місті, він подзвонив синові, у якого були ключі від квартири ОСОБА_19 . Він сказав сину їхати до ОСОБА_19 . Через пару годин син під`їхав на квартиру ОСОБА_19 і відкрив двері. На місці події він не був, тому про те, що відбувалося далі йому відомо тільки зі слів інших осіб. Йому також відомо, що у сестри було 9 000 гривень, оскільки його мати відправила сестрі гроші. Крім цього у ОСОБА_19 були: ланцюжок, сережки, ноутбук, телевізор, грошові кошти в сумі близько 100 Євро. ОСОБА_19 робила манікюр в салоні, а також у себе вдома. Приймала вона по запису, але він не може сказати, чи вела його сестра облік клієнтів. Оксана була обережна, сторонніх додому не пускала. Останнім часом сестра чогось боялася, у неї був депресивний стан. Востаннє у сестри в квартирі він був біля пів року тому, частіше ОСОБА_19 приїжджала до нього в гості;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що коли він приїхав до квартири ОСОБА_17 то побачив свідків, слідчих, та мертву потерпілу на ліжку. В квартирі їм показали відео, де були обвинувачені. Обвинувачена поліції представилась потерпілою. Потім вийшов обвинувачений. Це відео було з нагрудних камер поліцейських. Потерпіла була в темних лосинах, іншого він не пам`ятає. В квартирі обвинувачених він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що з потерпілою вона була знайома 4 роки. Вона прийшла, як клієнтка і потім вони подружились, та вона часто бачила записник ОСОБА_19 . Останній раз вона бачила потерпілу 27 червня 2016 року о 12 годині 30 хвилин. 28 числа вони цілий день не розмовляли, а 29 червня вона дзвонила вранці ОСОБА_19 . Коли вона 29 червня 2016 року підійшла до парадної та дзвонила в домофон, їй ніхто не відповідав. Вона спочатку зателефонувала подрузі, потім брату потерпілої ОСОБА_26 , але ніхто нічого не знав. Остання клієнтка була у потерпілої о пів на дев`яту. Коли вона, племінник та брат потерпілої згодом прийшли до квартири потерпілої, то побачили записку « ОСОБА_27 поїхала, буду через 2 тижні». Записка була написана з помилками. Потім вона бачила відеозапис. Племінник та брат потім були в середині квартири, де побачили потерпілу. Вона почала викликати швидку;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що перед тим, як зайти в квартиру, вони з ОСОБА_29 та ОСОБА_30 побачили записку в двері. Там було написано «Мене не має дома». Почерк він не впізнав. Коли зайшли в квартиру, світла там не було. ОСОБА_31 увімкнув світло на телефоні, та вони побачили потерпілу під простирадлом. Після чого викликали швидку та поліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що потерпіла приходилась йому двоюрідною сестрою, була старша за нього на шість років. Він бачив останню 3-4 рази на тиждень. Оксана займалась манікюром та педикюром на дому. Усіх клієнтів вона записувала на певний час в записній книжці, якої потім він не бачив. ОСОБА_19 ніколи не боялась приймати клієнтів дома. Йому відомо про випадок коли обвинувачена ОСОБА_15 просила гроші в борг у потерпілої. В четвер 28 червня 2016 року ОСОБА_19 повинна була вийти на роботу. Дівчата з салону подзвонили через знайомих йому. Спілкувались вони з потерпілою у телефонному режимі та при зустрічі досить часто. Останній раз вони бачились з потерпілою в понеділок 25 червня 2016 року, за 3-4 дня до смерті останньої. Фізичний стан та настрій у ОСОБА_19 були нормальними. Коли він побачив записку з помилками, то зрозумів що це був не почерк його сестри. Крім того, почерк ОСОБА_19 не впізнав не тільки він. З ним було ще три людини, які також не впізнали цей почерк;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що обвинувачені їй не були знайомі, та потерпіла ніколи про них не розповідала і не згадувала. Оксана приймала людей через знайомих та подруг. Приймала тільки дівчат та близьких знайомих. Всіх своїх клієнтів потерпіла записувала в маленький зелений блокнот. Коли вони були в квартирі, то знайшли цей блокнот. До квартири ОСОБА_19 можливо було потрапити тільки по дзвінку, потерпіла перевіряла тих, хто приходив. Коли вона приїхала до квартири ОСОБА_19 , то бачила багато поліції, людей, сусідів, їх опитували, вони давали покази, потім їх завели до квартири. Вона бачила багато крові на стінах. Потім поліцейські відкрили ноутбук та показували їм відео. Обвинувачена була схожа на потерпілу через погане відео, але це не була потерпіла. З потерпілої вони були знайомі з 2000 року, жили разом. Від потерпілої вона ніколи не чула про обвинувачену, та серед клієнтів останню не бачила, але чула про обвинувачену від подруги ОСОБА_33 . Та розповідала, що обвинувачена приходила до потерпілої та просила в борг гроші в сумі 100 гривень, і потерпіла зайняла 200 гривень. Обвинувачена обіцяла віддати борг через тиждень. Потерпіла казала, що їй не подобається обвинувачена. За життя потерпіла була достатньо сміливою людиною;

- протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею від 29.09.2016 року, відповідно до якого, під час огляду було зафіксовано обстановку в квартирі АДРЕСА_3 , де виявлено труп господарки квартири ОСОБА_17 , та крім того виявлено і вилучено: 5 недопалків від цигарок з відра для сміття з кухні: 3 недопалки марки Glamur; 2 недопалки марки Winston; фрагмент шпалер з речовиною червоно-бурого кольору з ліва на столі біля входу в кімнату; змив речовини з поверхні крана з кухні; фрагмент целофану у вигляді мотузки з підлоги в кімнаті; змив речовини бурого кольору з крана з ванної кімнати; змив речовини з двері тумбочці у коридорі з лівої стіни; наволочка з подушки, яка знаходилась на стільці в кухні; мотузка для білизни, яка знаходилась в кімнаті на стільці; фрагмент шпалер з речовиною червоно-бурого кольору з правої стіни від входу в квартиру; капці з речовиною буро-червоного кольору з ванної кімнати; записка з вхідних дверей; 20 слідів пальців рук на відрізках ліпкої стрічки: 10 слідів правої руки з поверхні вхідних дверей, 2 сліди правої руки з вікна на кухні, 8 слідів правої руки з внутрішніх дверей кімнати, кухні, ванної кімнати; 2 сліди долонній поверхні: 1 слід лівої руки з вхідних дверей, 1 слід лівої руки з тумбочці в коридорі (з права); вологий банний рушник з корзини для речей в ванної кімнаті; кеди з корзини для речей в ванній кімнаті; футболка рожевого кольору і ліфчик блідно-фіолетового кольору з плямами бурого кольору, труси бежевого кольору, лосини чорного кольору, шкарпетки чорного кольору з трупа ОСОБА_17 ; документи: державний акт на право володіння земельною ділянкою серії ЯГ №957198 від 30.09.2008 року; трудовий договір №8418 від 27.04.2007 року; фотокопія договору купівлі-продажу квартири ВМЛ №952197; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 ; оригінал договору купівлі-продажу квартири ВМЛ №952197 разом із випискою реєстрації права власності на нерухоме майно ССТ №692299; розписка, згода про продаж майна. (т.1, а.с.199-213).

- АРМ 102 від 28.09.2016 року, відповідно до якого, об 11 годині 58 хвилин було повідомлено про крики людини про допомогу та шум боротьби. Згідно рапорту УПП інспектора ПС ОСОБА_34 від 28.09.2016 року: прибувши за даною адресою, поспілкувались із сусідами, які пояснили, що чули крики та шум з квартири «3». Звернувшись до тієї квартири їм відчинила жінка, яка повідомила, що в неї вийшов конфлікт з її гостем але заяву на нього вона писати не збирається та від медичної допомоги відмовилась. Чоловіка, який був у гостях жінки доставили до Київського ВП для встановлення особи. Скарг та зауважень до патрульних не надходило (т.1, а.с.214).

- протоколу обшуку від 30.09.2016 року, відповідно до якого, під час обшуку в домоволодінні АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: жіночу сумку належну ОСОБА_15 ; чоловічий гаманець-сумку коричневого кольору, з грошовими коштами в сумі 465 грн., папірцями з записами, квитанціями з ломбарду; жіночий гаманець, червоного кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 4099 грн., 75 доларів США, використаний інсуліновий шприц; паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_15 ; дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_2 ; квитанцію з ломбарду «Благо»; папірці з записами; зв`язку з 2 ключів та магнітного ключа; використаний інсуліновий шприц; розчіску; мобільний телефон «Нокія 105», серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар»; жіночі спортивні брюки, чорного кольору, з плямами; чоловічі шкарпетки бежевого кольору, з невстановленими плямами; чоловічу майку білого кольору з плямами речовини бурого кольору; жіночий шарф з плямами речовини бурого кольору; жіночі брюки чорного кольору; футболку з капюшоном з плямами речовини невідомого походження; чоловічу сорочку синього кольору з плямою речовини бурого кольору; жіночу футболку сірого кольору з плямою бурого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Мазда 526», державний номерний знак НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_35 ; страховий поліс на автомобіль серії НОМЕР_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 ; жіночі кросівки чорного кольору; жіночі шкарпетки жовтого кольору; жіночу кофту чорного кольору; жіночу шкіряну куртку чорного кольору; чоловічу шкіряну куртку чорного кольору; копію ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_14 ; повідомлення ОСОБА_15 про борг з банку «Пумб»; договір оренди квартири АДРЕСА_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_14 ; візитну картку ОСОБА_14 ; посвідчення № 7/1 взамін військового квитка на ім`я ОСОБА_14 ; не заповнений лікарський рецепт з печаткою лікаря; копію посвідчення з виконавчої служби про стягнення аліментів; заяву ОСОБА_15 на дії працівників у справах дітей районної адміністрації Київського району в м.Одесі; фіскальний чек від 29.09.2016 року о 16 годині 57 хвилин магазину «Таврія В»; стартовий пакет «Київстар»; файл з кредитними договорами різних банків на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; стартовий пакет «Київстар» всередині якого знаходяться грошові кошти в сумі 1904 грн.; стартовий пакет «Київстар»; стартовий пакет «Київстар»; зошит із зразками почерку ОСОБА_15 лекції інфекційних захворювань; міні блокнот з записками; папірець з записами; картку ломбарду «Скарбниця»; блокнот світло-коричневого кольору із записами; блокнот коричневого кольору на кнопці із записами; блокнот темно-коричневого кольору із записами (т.1, а.с.221-227).

- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25641876 від 22.03.2010 року, договором купівлі-продажу від 06.03.2010 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 8307448 від 06.03.2010 року доведено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_17 (т.1, а.с.246-248).

- протоколом обшуку від 24.11.2016 року, відповідно до якого, в ході обшуку приміщення ПТ «Ломбард Сіндікат плюс, Гульцов та компанія», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивізії буд.3/4, було виявлено: акт експертизи та оцінки закладеного майна № 533 від 28.09.2016 року по 28.10.2016 року, акт експертизи та оцінки закладеного майна № 534 від 28.09.2016 року по 28.10.2016 року, системний блок комп`ютеру «Fast» в корпусі чорного кольору (т.1, а.с.253-256).

- актом експертизи та оцінки закладеного майна № 533 від 28.09.2016 року по 28.10.2016 року, згідно з яким, ОСОБА_14 відповідно до Договору надання фінансового кредиту та залогу № 533 від 28.09.2016 року заклав в ПТ «Ломбард Сіндікат плюс, Гульцов та компанія» золоті вироби, а саме: булавку с/кам та кільце (т.2, а.с.4).

- актом експертизи та оцінки закладеного майна № 534 від 28.09.2016 року по 28.10.2016 року, згідно з яким, ОСОБА_14 відповідно до Договору надання фінансового кредиту та залогу № 534 від 28.09.2016 року заклав в ПТ «Ломбард Сіндікат плюс, Гульцов та компанія» золоті сережки (т.2, а.с.5).

- протоколом огляду предмету (DVD-диску з відеозаписом з камер спостереження ломбарду) від 15.10.2016 року, відлік часу на відеозаписі починається 29.09.2016 року о 02 годині 25 хвилин, з якого вбачається, як біля каси ломбарду стоїть ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . О 02 годині 33 хвилини ОСОБА_15 виходить з приміщення ломбарду. О 02 годині 47 хвилин ОСОБА_14 кладе отримані в ломбарді гроші в гаманець та виходить з приміщення ломбарду (т.2, а.с.9).

- протоколом огляду предмету від 30.09.2016 року, при перегляді відеозапису під найменуванням «» тривалістю 423 736 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 року о 12:52:55 годин, з якого вбачається, як біля будинку стоїть ОСОБА_14 та співробітники поліції. А через вікно видно, що в будинку знаходиться ОСОБА_36 . Співробітниця поліції спілкується з ОСОБА_15 та говорить: «Здраствуйте! Это я Вам стучала и вас тревожила. Оксана, если Вы не против я к Вам зайду. Я посмотрю, что у Вас никого нет и я выйду и не буду Вас трогать. Вы можете потом закрываться и находиться дома, это Ваше право, это Ваша квартира. Я по долгу службы должна это сделать, чтобы не произошло никаких непонятных обстоятельств. Можно, да?» На що ОСОБА_15 робить жести головою, які вказують на те, що вона не бажає впускати в квартиру співробітників поліції. Після цього співробітник поліції запитує « ОСОБА_19 скажите Вы будете писать заявление в райотдел», на що вона говорить, що відмовляється від написання заяви. Після цього співробітники поліції говорять, що вони будуть вимушені зіпсувати двері. Після чого співробітник поліції говорить, що не впевнений, що в квартирі все добре та повідомляє, що збирається викликати МЧС. ОСОБА_15 знаходячись з квартирі, через вікно говорить, що в неї все добре та вона не бажає впускати в квартиру, так як в квартирі безлад. Після цього співробітник поліції домовляється з жінкою про те, що вони підійдуть до дверей, вона відчинить двері і після того, коли вони впевняться, що з нею все добре та зададуть декілька запитань: вони підуть, на що ОСОБА_15 , погодилась. О 12.55 годин співробітник поліції-подходять до дверей квартири та жінка говорить: « ОСОБА_19 это я» стукає в двері та просить відчинити. Через декілька секунд ОСОБА_15 відчиняє двері. Співробітниця поліції запитує чи все в неї добре на що ОСОБА_15 говорить що так. Після цього у ОСОБА_15 запитують як звати її співмешканця на що вона відповідає, що його звати ОСОБА_37 , після чого спілкуючись між собою співробітники поліції говорять, що він представився їм інакше. Після цього співробітниця поліції запитує: «Оксана Вам нужна медицинская помощь?», на що вона відповідає: «Нет. Спасибо». Після чого співробітниця поліції запитує у ОСОБА_15 , чи буде вона писати заяву, на що вона відповідає, що ні. Після чого співробітниця поліції запитує, чи є ще хтось дома, на що ОСОБА_15 відповідає, що вдома нікого не має і вона сама. На прохання співробітниці поліції поглянути через двері, що відбувається в квартирі, ОСОБА_15 говорить, що не хоче, так як вдома безлад. На запитання працівників поліції, яке у ОСОБА_38 прізвище вона відповідає, що не знає, так як недавно з ним познайомилась, приблизно місяць тому назад. Далі співробітниця поліції наполягає на тому, аби візуально подивитися, що відбувається в квартирі, але ОСОБА_15 говорить, що не потрібно і не бажає цього. На запитання чи вона сама дома. ОСОБА_15 відповідає, що сама та проживає самостійно, а сьогодні до неї в гості приходила подруга, з якою вона трохи випила, проте подруга вже пішла. Після цього у ОСОБА_15 знову запитують чи буде вона писати заяву на ОСОБА_39 , на що вона відмовляється та співробітники поліції виходять

- відеозаписом під найменуванням «» тривалістю 157 808 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 о 12:13:55 годин, з якого вбачається, як співробітник поліції стукає в двері квартири з проханням відчинити двері проте двері ніхто не відчиняє.

- відеозаписом під найменуванням «» тривалістю 342 798 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 о 12:43 годин, з якого вбачається, як співробітник поліції виводить з під`їзду будинку ОСОБА_14 та починає його поверхневий огляд. Після чого запитує, хто є в квартирі на що ОСОБА_14 відповідає, що вона одна. Після цього співробітник поліції запитує у ОСОБА_14 чому жінка зачинилась в квартирі на що він говорить, що вона злякалася так як вони посварилися и побилися. Співробітник поліції дивиться на руки ОСОБА_14 та говорить, що він відмивав руки, на що ОСОБА_14 поясняє, що вони побилися та він вдарив в ніс, а причиною сварки є ревнощі. Після цього співробітники поліції проводять ОСОБА_14 в під`їзд будинку до дверей квартири, де говорять йому, щоб він сказав жінці аби та відчинила двері, ОСОБА_14 підійшовши до дверей говорить: « ОСОБА_19 покажись, что ты целая, что у тебя все в порядке. Я просто по носу тебя один раз ударил и все, ну, ОСОБА_19 , ты живая? У тебя все в порядке? Выйди, в окно покажись». Проте співробітники поліції наполягають, аби вона відчинила двері, на що ОСОБА_14 говорить, що відчиняти двері вона боїться. Співробітники поліції наполягають аби жінка відчинила двері та говорять ОСОБА_14 , щоб він її вмовляв. ОСОБА_14 говорить їй через двері підійти до вікна та показатись поліції.

- відеозаписом під найменуванням «» тривалістю 706 892 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 року о 12:14 годин, з якого вбачається, як співробітник поліції стукає в двері квартири з проханням відчинити двері, при цьому говорить, що бачить, як за дверима хтось є. Після цього хтось говорить, що тут проживає дівчина одна, працює, не вживає, адекватна, однокімнатна квартира, нічого нікому не здає, тобто це напад чи сімейний конфлікт. Співробітник поліції говорить, що якщо протягом 2 хвилин вони не відчинять двері він викличе МЧС та вони відчинять двері, так як поліція має впевнитися, що в квартирі все гаразд. Через деякий час співробітник поліції говорить по телефону та в ході розмови говорить, що їм необхідний автомобіль МЧС на АДРЕСА_5 , так як в квартирі зачинились люди, є заявники, які стверджують, що в квартирі було чутно звуки боротьби та людина кликала на допомогу. Після розмови по телефону співробітник поліції говорить, що він викликав МЧС та вони будуть зламувати двері.

- відеозаписом під найменуванням « НОМЕР_6 » тривалістю 706 892 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 року о 12:31 годин, з якого вбачається, як чоловік говорить, що в квартирі проживає дівчина віком приблизно 30 років, сусіди говорять, що нормальна, нічого не вживає, манікюром займається. Вона вибігла, покликала на допомогу та зайшла в квартиру. На даний час в квартирі знаходиться ОСОБА_37 , її молодий чоловік, двері не відкривають. Чоловік говорить, що вона через двері сказала, що все нормально, це просто побутовий конфлікт, але він в цьому дуже сумнівається. Після цього співробітники поліції виходять на двір та прямують до вікна квартири. Після цього співробітник поліції стукає у вікно та прохає підійти до вікна мешканців квартири, щоб поспілкуватися, говорить, щоб вони відчинили двері та спокійно поспілкувалися. Хтось через вікно відповідає, що у них все добре. Співробітник поліції пропонує ОСОБА_40 відчинити двері та поспілкуватися. Після чого він прямує до дверей квартири, стукає в двері зі словами: « ОСОБА_37 , я возле двери. Давайте разговаривать, открывайте». Проте двері в квартиру ніхто не відчиняє, через двері чути жіночий голос, та двері відчиняти відмовляються. Жінка говорить, що вони самі приїдуть. На що співробітники поліції говорять, що їхати не потрібно, так як вони самі приїхали, а зараз приїде МЧС та двері відчинять. Співробітник поліції продовжує наполягати, аби відчинили двері добровільно. Оскільки двері не відчиняють співробітник поліції говорить, що відійде від дверей на 4 метри, але щоб вони вийшли з квартири та показались, що у них все гаразд. О 12.40 годин співробітник поліції говорить, що вже відійшов від дверей та чекає, що вона відчинить двері. Через декілька хвилин двері відчиняються та з квартири входить чоловік, якого виводять на вулицю співробітники поліції. Після цього співробітники поліції прохають жінку вийти аби впевнитись, що з нею все гаразд. При цьому говорять, щоб без її згоди в квартиру не увійдуть. Після цього співробітники поліції підводять до дверей ОСОБА_14 який говорить: «Оксана покажись, что ты целая, что у тебя все в порядке. Я просто по носу тебя один раз ударил и все, ну. Оксана, ты живая? У тебя все в порядке? Выйди в окно покажись».

- відеозаписом під найменуванням «» тривалістю 144851 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 року о 12:53 годин, з якого вбачається, як біля будинку стоїть ОСОБА_14 та співробітники поліції. Співробітниця поліції спілкується з ОСОБА_15 та питає чи буде вона писати заяву, на що остання говорить, що ні. Співробітник поліції говорить, що протягом 30 хвилин приїде МЧС та двері знімуть, якщо вона добровільно не відчинить двері. ОСОБА_15 знаходячись в квартирі, через вікно говорить, що в неї все добре та вона не бажає впускати їх в квартиру, так як в квартирі безлад. Після цього співробітник поліції домовляється з жінкою про те, що вони підійдуть до дверей, вона відчинить двері, і після того, коли вони впевняться, що з нею все добре та зададуть декілька запитань вони підуть, на що ОСОБА_15 погодилась.

- відеозаписом під найменуванням «» тривалістю 236 389 Кб, відлік часу починається 28.09.2016 року о 12:56 годин, з якого вбачається, як співробітники поліції підходять до дверей квартири та жінка говорить: «Оксана это я» стукає в двері та просить відчинити. Через декілька секунд ОСОБА_15 відчиняє двері та співробітниця поліції спілкується з нею. Після цього у ОСОБА_15 запитують як звати її співмешканця, на що вона відповідає, що його звати ОСОБА_37 , після чого спілкуючись між собою співробітники поліції говорять, що він представився їм інакше.

- висновком експерта № 893-2999/16 від 15.12.2016 року, з якого вбачається, що у трупа ОСОБА_17 виявлені наступні ушкодження: 1.1. закрита черепно-мозкова травма та травма шиї: 16 забитих ран та 1 синець обличчя та волосистої частини голови, мозочка та стволового відділу головного мозку розмірами до 12х9,2 см, кров у зовнішніх слухових проходах, у носових ходах та в порожнині рота на спинці язика; садно у середній третині правої бічної поверхні шиї, розрив зв`язок шийно-потиличного зчленування з крововиливом під м`яку спинномозкову оболонку на даному рівні; 1.2 травма кінцівок: садно у проекції задньої поверхні правого ліктьового суглоба, чотири саден на фоні синця на тильній поверхні правої кисті; садно у проекції задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, п`ять саден на фоні синця на тильній поверхні лівої кисті; садно в проекції передньої поверхні правого колінного суглоба. Морфологічні особливості зовнішніх контактних ушкоджень: бурувато-червона підсохла впала матова поверхня саден, фіолетово-рожевий колір синців, їх нечіткий розмитий контур, відсутність ознак загоєння ран та розривів м`яких тканин, темно-червоний колір та соковитий характер крововиливів у м`яких тканинах, стан крові в серцево-судинній системі, а також дані результату мікроскопічного дослідження ( «з нерівномірною помірно вираженою клітинною реакцією») свідчать про те, що з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті ОСОБА_17 пройшов відносно короткий проміжок часу, який обчислюється хвилинами. Судово-медичних даних для встановлення послідовності заподіяння ушкоджень ОСОБА_17 не мається, так як всі вони заподіяні одночасно або в дуже короткий проміжок часу, відсутня достовірна різниця в ступені вираженності реактивних змін (за даними результату гістологічного дослідження). Забиті рани та синці утворилися по ударному механізму в результаті багаторазових ударів тупого предмета (предметів), садна кінцівок заподіяні внаслідок тертя і (або) ковзання таких по поверхні шкіри в місці їх утворення, коли садно шиї (фрагмент борозни) утворилося в результаті здавлення правій бічній поверхні її смугоподібним тупим предметом шириною близько 1,2-1,4 см. Характер, морфологічні особливості і наявність багатьох обмежених за розмірами зовнішніх «контактних» (локальних) ушкоджень тіла у ОСОБА_17 (забиті рани, синці, садна), утворені безпосередньо в місці прикладання травмуючої сили), свідчить про те, що контактуючою поверхнею, індивідуальні (конструктивні) особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. Не виключено, що такими предметами могли бути кулаки, ноги, інші тупі предмети. У постраждалої ОСОБА_17 малося дев`ятнадцять тілесних ушкоджень (рани, синці), які були утворені по ударному механізму, отже таких ударів могло бути не менше дев`ятнадцяти. Разом з тим, не виключена можливість утворення вищевказаних ушкоджень від більшої кількості ударних травмуючих дій, у разі нанесення ударів в одну і ту ж травмовану ділянку, оскільки одне ушкодження може утворитися від неодноразових травмуючих дій в одну і ту ж ділянку тіла. Розрив зв`язок шийно-потиличного зчленування міг утворитися на віддалі, в результаті розтягування в даному місці від наданого прискорення в основному внаслідок ударів по голові. Вищевказані ушкодження у ОСОБА_17 не є характерними для самоспричинення, та не могли бути отримані при падінні з положення стоячи на ногах або близько до такого («з висоти власного росту») на площину. Виходячи з локалізації ушкоджень у ОСОБА_17 , в момент їх заподіяння постраждала була звернена як передньою та боковими, так і задньою поверхнею переважно голови до травмуючих предметів і , можливо, до особи (осіб), які спричинили дані ушкодження. Таким чином, можна вважати, що взаєморозташування останньої та нападника (нападників) змінювалося і, могло бути самим різним з урахуванням доступності зазначених вище анатомічних ділянок тіла для прикладання дії травмуючої сили. Садно у середній третині правої бічної поверхні шиї постраждалої може бути фрагментом борозни яка утворилася в результаті здавлення даної ділянки смугоподібним тупим предметом шириною близько 1,2-1,4 см. У даному конкретному випадку, обов`язковою складовою клінічної симптоматики такої тяжкої внутрішньочерепної травми та травми шиї зі розлитими крововиливами під м`якою мозковою оболонкою та з розривом зв`язок шийно-потиличного зчленування, є втрата свідомості. В період втрати свідомості при значному забитті головного мозку вчинення будь-яких звичайних (елементарних) самостійних цілеспрямованих активних дій, у тому числі і спрямованих на самоврятування (наприклад, кричати, звати на допомогу, робити дзвінки по мобільному телефону, пересуватися і т.д), виключається. Виходячи з п.4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, дана травма голови та шиї з великими травматичними крововиливами під м`яку мозкову оболонку обох півкуль великого мозку, мозочка та стволового відділу головного мозку та з розривом зв`язок шийно-потиличного зчленування, була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, і за цим критерієм (небезпеки для життя), згідно п.2.1.2., п.2.1.3. «г». «є», «о», та п.4.6. «Правил…», містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Всі інші ушкодження у постраждалої у вигляді садна шиї, садна та садна на фоні синців кінцівок, як окремо, так і в сукупності, не були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, при звичайному своєму перебігу у живих осіб не викликають короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5 «Правил…», мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_17 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з закрито черепно-мозковою травмою та травмою шиї з множинними забитими ранами та синцем обличчя та волосистої частини голови, великими травматичними крововиливами під м`яку мозкову оболонку обох півкуль великого мозку, мозочка та стволового відділу головного мозку та розривом зв`язок шийно-потиличного зчленування з крововиливом під м`яку спинномозкову оболонку. Безпосередньою причиною смерті з`явився набряк головного мозку. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_17 етиловий спирт не виявлений (т.2, а.с.28-35).

- висновком експерта № 95 від 27.02.2017 року доведено, що кров потерпілої ОСОБА_17 та підозрюваної ОСОБА_15 за системою АВ0 відноситься до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_14 за системою АВ0 відноситься до групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук потерпілої ОСОБА_17 в об`єктах №№ 1-2 (нумерація відділення судово-медичної цитології) знайдена кров, виявлено білок людини та в піднігтьовому вмісті лівої руки знайдені багатошарові пласти глибоких шарів плоского зроговілого епітелію; в піднігтьовому вмісті правої руки епітеліальні клітини з ядрами не знайдені. Встановити статеву належність крові та епітеліальних клітин не виявилося можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер лейкоцитів та епітеліоцитів, придатних для статевоспецифічної диференціації. Розташування епітеліальних клітин в препаратах у вигляді багатошарових пластів дає можливість припустити травматичний характер їх походження. При визначенні групової належності крові та клітин виявлені антигени А, В і Н ізосерологічної системи АВ0. Антиген В, не властивий організму самої потерпілої ОСОБА_17 , може походити від особи (осіб) в крові якої (яких) він міститься, у тому числі за рахунок крові в піднігтьовому вмісті правої руки та клітин в піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_14 . Наявність крові та клітин від підозрюваної ОСОБА_15 також не виключається, але в якості домішки до крові та клітин потерпілої ОСОБА_17 (т.2, а.с.55-57).

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , складу злочинів передбачених п.6), 12) ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України та доведеності їх вини у вчиненні цих злочинів.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

При цьому, апеляційний суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він не приходив до квартири ОСОБА_17 з умислом її вбити та пограбувати.

На думку апеляційного суду, твердження ОСОБА_14 про відсутність умислу здійснювати інкриміновані йому злочини спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, і викладені обвинуваченим виключно з метою кваліфікувати його дії за менш тяжкими статтями КК України.

Також, апеляційний суд критично розцінює доводи обвинуваченої ОСОБА_15 про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено факт її перебування в квартирі під час нанесення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті, оскільки вона в цей час знаходилася в іншому місці.

Вказані твердження спростовуються зокрема відеозаписами з нагрудних реєстраторів патрульних поліцейських, які прибули на виклик до квартири потерпілої приблизно через 10 хвилин після отримання повідомлення, що з квартири потерпілої ОСОБА_17 доносяться крики про допомогу та шум боротьби.

ОСОБА_15 не допускала працівників поліції до квартири, представилась потерпілою ОСОБА_17 та навмисно вчиняла дії направленні на ведення поліцейських в оману, з метою не бути викритою у вчиненні злочину безпосередньо на місці його вчинення.

Крім того, після того, як ОСОБА_14 був затриманий працівниками поліції та доставлений до Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 повернулась до квартири потерпілої та намагалась приховати сліди злочину.

Викладені обставини беззаперечно спростовують версію обвинувачених про непричетність ОСОБА_15 до вбивства потерпілої ОСОБА_17 з корисливих мотивів за попередньою змовою.

Крім того, допитані у кримінальному провадженні свідки давали пояснення, що потерпіла ОСОБА_17 працюючи майстром манікюру та педикюру приймала у себе вдома тільки дівчат та близьких знайомих за попереднім записом.

До подій, які розглядаються потерпіла не була особисто знайома з ОСОБА_14 , а тому вона не могла впустити останнього до своєї квартири без його дружини ОСОБА_15 , яку потерпіла ОСОБА_17 періодично обслуговувала та надавала їй послуги з манікюру.

Невизнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_15 апеляційний суд розцінює виключно, як намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

На підставі досліджених в ході апеляційного розгляду доказів апеляційний суд дійшов переконання, що дії обвинувачених були зазделагіть узгоджені між собою, і охоплювались єдиним злочинним умислом направленим на протиправне заволодіння майном потерпілої, шляхом її вбивства. Кожен зі співучасників злочину знав свою роль та виконав всі необхідні дії для доведення злочинного умислу до кінця.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_15 про те, що було порушено її право на захист, оскільки вона не була ознайомлена з висновком судової медичної експертизи, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі докази сторони обвинувачення, зібрані під час досудового розслідування були відкриті обвинувачуваним.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_14 після винесення вироку судом першої інстанції також ознайомлювалися з матеріалами кримінального провадження, однак під час розгляду у суді апеляційної інстанції жодних заперечень щодо вказаного медичного висновку апеляційному суду не надавали.

Апеляційний суд враховує і поведінку обвинувачених під час апеляційного розгляду, які свідомо затягували апеляційний розгляд кримінального провадження, усвідомлюючи, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вони продовжували знаходитись в режимі попереднього ув`язнення і до них застосовувалась дія ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року (один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі).

Зі змісту статей 3 та 27 Конституції України випливає, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 2 своєї постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вказує, що однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані, які характеризують особи обвинувачених. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 апеляційним судом встановлені не були.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не усвідомили суспільну небезпеку своїх діянь, та з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вчинили інкриміновані їм злочини, в тому числі посягнули на найвищу соціальну цінність держави життя та здоров`я особи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , попередження вчинення ними нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та можливо призведе до позитивних змін в особистості обвинувачених.

Підстав для призначення обвинуваченим більш м`якого покарання апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_16 , поданої в інтересах ОСОБА_15 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_16 , в інтересах ОСОБА_15 , - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року, яким ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 6), 12) ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які тримаються під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4