Справа № 171/2299/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2019 р. за № 0001012 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Апостолове, Дніпропетровської області, громадянки України, українки, маючої повну загально середню освіту, не заміжня, маючої на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше згідно ст.89 КК України не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
28.11.2019 р. до суду з Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, з угодою про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Згідно з угодою про примирення від 27.11.2019 р. сторони дійшли згоди про те, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Між сторонами досягнуто згоду на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди про примирення та розуміють їх.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 просять затвердити вказану угоду про примирення, прокурор не заперечує проти затвердження даної угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд встановив, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 20.11.2019, приблизно о 12:00 годині ОСОБА_5 , знаходилася на привокзальній площі в м. Апостолове, Дніпропетровської області, де в цей час побачила свого раніше знайомого ОСОБА_4 , який в руках тримав мобільний телефон марки «Меіzи М5s 32GВ». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на завододіння чужим майном шляхом зловживанням довірою.
ОСОБА_5 в той же день, приблизно о 12:10 годині, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довірою, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання під вигаданим приводом, для здійснення телефонного дзвінку, попросила у раніше знайомого ОСОБА_4 передати їй мобільний телефон марки « Меіzи М5s 32GВ », тим самим ввела потерпілого ОСОБА_4 в оману щодо своїх істинних намірів, запевнивши у їх правомірності.
Потерпілий ОСОБА_4 , будучи впевненим в істинних намірах ОСОБА_5 , добровільно передав останній свій мобільний телефон марки « Меіzи М5s 32GВ », вартістю 2396 гривень 80 копійок.
Після чого, ОСОБА_5 , отримавши від потерпілого ОСОБА_4 , вищевказаний мобільний телефон разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася ним на власний розсуд.
Суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_5 заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

При цьому, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнала повністю, щиро розкаються в скоєному.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання нею своєї вини є цілком виправданим.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, згідно з ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, тому укладання угоди між потерпілим та обвинуваченою з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.1, 3 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст. 471 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, в тому числі в частині узгодженого покарання, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі під час досудового розслідування.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше згідно ст.. 89 КК України не судима, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувалася.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Доля речових доказів має бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 27 листопада 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угодою про примирення покарання за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон «Меіzи М5s 32GВ» залишити за належністю законному власнику.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення відповідно до ч.3 ст. 394 КПК України

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною 5-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1