Дата документу 05.03.2020 Справа № 324/2131/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/436/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/2131/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001000, № 0000919, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 13.11.2001 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

2) 24.01.2003 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

3) 15.03.2007 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

4) 27.01.2009 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

5) 19.10.2015 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

6) 23.04.2018 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В силу ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року і остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_7 за даним вироком ухвалено рахувати з дня його ухвалення, тобто з 29 травня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 572 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 29.10.2018 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переслідуючи корисливий мотив та мету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, прийшов до частково огородженого домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, ОСОБА_7 зайшов через неогороджену частину на територію зазначеного домоволодіння, підійшов до вхідних дверей будинку та через незамкнені двері проник усередину приміщення кухні будинку, звідки таємно викрав металеві предмети загальною вагою 52 кг, з якими покинув домоволодіння ОСОБА_9 , отримавши реальну можливість розпоряджатися цим майном. Згідно з висновком експерта №6007-18 від 16.11.2018 року станом на 29.10.2018 року ринкова вартість одного кілограму брухту чорних металів становить 5 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 на суму 260 грн.

23.11.2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи повторно, знаходячись в приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , із зерен маку та розчинника, які він придбав раніше в магазині, із застосуванням підручних засобів, кухонного посуду, шляхом виварювання на електричній плиті, за допомогою оцту та соди, виготовив наркотичний засіб концентрат з макової соломи. 23.11.2018 року в період часу з 14 год. 20 хв. до 14 год. 40 хв. працівниками поліції в ході проведення огляду місця події, а саме приміщення літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено до Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області полімерну прозору пляшку ємністю 1 л з кришкою білого кольору, яка частково заповнена речовиною темно-коричневого кольору зі специфічним запахом розчинника; полімерну прозору пляшку ємністю 0,8 л з кришкою червоного кольору, яка частково заповнена речовиною темно-коричневого кольору зі специфічним запахом розчинника; білу емальовану миску ємністю 3 л, на внутрішніх стінках якої мається нашарування речовини коричневого кольору зі специфічним запахом розчинника. Згідно з висновком експерта №16-280 від 28.11.2018 року на наданій на дослідження емальованій мисці білого кольору ємністю 3 л з нашаруванням речовини коричневого кольору на внутрішніх поверхнях виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено концентрат з макової соломи, масу якого встановити неможливо в зв`язку з незначною кількістю. Надана на дослідження рідина темно-коричневого кольору з характерним запахом розчинника масою 121,52 г в прозорій безбарвній полімерній пляшці ємністю 0,8 л з кришкою червоного кольору та рідина коричневого кольору з характерним запахом розчинника масою 32,54 г в прозорій безбарвній полімерній пляшці ємністю 1 л з кришкою білого кольору в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину склала відповідно: 7,014 г та 1,247 г. Загальна маса концентрату з макової соломи, який надійшов на дослідження, в перерахунку на суху речовину склала 8,261 г.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду та застосувати до нього ст. 69 КК України, переглянути його строк та початок строку, зарахувати йому строк відбування покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, який почався з моменту його затримання Василівським районним судом Запорізької області. Зазначає, що з 19.04.2017 року по 30.10.2017 року він перебував під вартою. Після розгляду Апеляційним судом Запорізької області вирок було залишено без змін та його було взято під варту 13.12.2018 року. Вказує, що прокурор обіцяв йому, що до 3 років 6 місяців позбавлення волі йому додадуть по одному місяцю за епізод. Зазначає, що в судових засіданнях у нього був відсутній захисник, тому йому ніхто не пояснив чому суд не зарахував йому 1,5 роки, які він вже відбув, а строк покарання відраховується з 29.05.2019 року, не дивлячись на те, що він перебував під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

ВинуватістьОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, а також іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України є правильною.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, також судом враховано особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

В якості обставини, пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 , суд визнав його щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховані відомості, що характеризують особу винного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, в тому числі, аналогічних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не одружений, утриманців не має, проживає разом із співмешканкою та її дітьми, за місцем проживання характеризується задовільно, не має постійного місця роботи та легального джерела доходу, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд врахував думку потерпілого, який надав суду заяву про те, що шкода йому відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого не має, покарання прохав призначити на розсуд суду, а також висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб), виконання покарання у громаді можливо лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, не знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів. Таким чином, підстав для застосування положень ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених санкціями вказаних статей, і на підставі вимог ст.ст. 70, 71 КК України призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, керуючись при цьому вимогами ст. 65 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , з яким згодна колегія суддів, призначено із дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Прохання обвинуваченого про зарахування йому строку відбування покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.04.2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України є неспроможним, оскільки ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, а відбуття певної частини покарання за іншим вироком суду не є підставою для його зарахування при ухваленні нового вироку незалежно від призначення остаточного покарання за сукупністю вироків. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визначив початок строку відбування покарання з 29 травня 2019 року, тобто з дня ухвалення оскаржуваного вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього захисника в суді першої інстанції колегія суддів вважає також неспроможними, оскільки під час підготовчого судового засідання 12.12.2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 судом було роз`яснено право мати захисника, однак обвинувачений повідомив, що не потребує захисника та свої інтереси в суді буде захищати самостійно, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання від 12.12.2018 року (т.2, а.п. 11).

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4