Справа № 443/4614/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/855/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від основного покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 03.03.2019 близько 11 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , шляхом злому металопластикового вікна, проник у вказаний будинок, де з житлової кімнати викрав жіночий гаманець вартістю 250 грн., належний потерпілій ОСОБА_9 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., 90 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 03.06.2019 становлять 2416 грн. 92 коп., 40 євро, які згідно курсу Національного банку України станом на 03.06.2019 становлять 1197 грн. 82 коп., при цьому, будучи виявленим потерпілою та свідками, на їх оклики не зупинився, а продовжив свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, після чого вистрибнув з таким через вікно житлового будинку та залишив місце події, заподіявши майнову шкоду потерпілій на загальну суму 4364 грн. 74 коп.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 24.07.2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував і не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, а саме: ступеня тяжкості вчиненого, обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого та прийшов до необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, при цьому належних і достатніх мотивів прийняття такого рішення не навів. Зазначає, що судом поверхнево надано оцінку обставинам, те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і зокрема, за майнові злочини.
Прокурор вказує, що відсутні визначені ст. 75 КК України підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і таке звільнення не здатне запобігти вчиненню ним інших злочинів. Застосування судами ст. 75 КК України до ОСОБА_7 раніше, не попередили вчинення ним нових злочинів, а лише призвели до вчинення тяжчого злочину, за вчинення якого законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. .
Водночас, обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував шкоду потерпілій, хоча такі наміри декларував ще на стадії досудового розслідування. В ході судового розгляду обвинувачений неодноразово вказував, що шкода буде відшкодована, однак до вироку суду таку не відшкодував.
Вважає, що, судом помилково враховано обставини, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, взято до уваги те, що у ОСОБА_7 на утриманні с неповнолітня дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі обставини не відповідають фактично встановленим у ході судового розгляду, так як обвинуваченим не надано документального підтвердження відомостей, з яких можна було б зробити відповідні висновки. Окрім того, у вироку невірно зазначено час скоєння кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подану апеляцію, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій учасниками провадження не оскаржується, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України сумнівів не викликає та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
У відповідності до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Також згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає.
Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, рішення про застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України обґрунтоване формально, лише узагальнюючим посиланням на обставини справи і особу винного.
Водночас ч.1 ст.75 КК України зобов`язує суд при розгляді питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які дають підстави зробити висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Матеріали справи свідчать про відсутність обставин, які б могли слугувати підставою для застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений ОСОБА_7 не вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше до нього двічі застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням (а.с.22), однак, вчинення ним нового злочину свідчить про те, що обвинувачений для себе належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і продовжує злочинну діяльність, нехтуючи довірою, раніше проявленою до нього судом. Окрім цього, врахуванню підлягає те, що ОСОБА_7 , будучи виявленим на місці вчинення злочину потерпілою і свідками та маючи реальну змогу не доводити розпочатий злочин до кінця, все ж вчинив дії, які зумовили переростання крадіжки в грабіж та втік з майном, яким незаконно заволодів. Наведене вказує на чітку спрямованість обвинуваченого на вчинення суспільно небезпечних дій, незважаючи на ступінь їх суспільної небезпеки.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням у суду першої інстанції не було. А тому, вирок у цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в апеляційному порядку відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 407 КПК України.
Окрім того, слід зазначити, що часом скоєння кримінального правопорушення є 03 червня 2019 року (03.06.2019 року).
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 03.06.2019 близько 11 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , шляхом злому металопластикового вікна, проник у вказаний будинок, де з житлової кімнати викрав жіночий гаманець вартістю 250 грн., належний потерпілій ОСОБА_9 , у якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., 90 доларів США, при цьому, будучи виявленим потерпілою та свідками, на їх оклики не зупинився, а продовжив свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, після чого вистрибнув з таким через вікно житлового будинку та залишив місце події, заподіявши майнову шкоду потерпілій на загальну суму 4364 грн. 74 коп.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що останній не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, шкоду заподіяну потерпілій не відшкодував, що є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
При цьому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставне врахування судом першої інстанції при призначення покарання наявності в обвинуваченого на утриманні неповнолітньої доньки, оскільки, як свідчать матеріали справи, підтверджень цього факту не надано.
Враховуючи вимоги ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства, що на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.ст.75, 76 КК України скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу вступу вироку в законну силу.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4