Постанова
Іменем України

02 липня 2020 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
адвокат ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , наухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 січня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року про повернення апеляційної скарги.

1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат виклала вимогу про скасування ухвали Миколаївського апеляційного суду від 24 січня 2020 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_7 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивувала незаконністю ухвали апеляційного суду від 24 січня 2020 року, якою повернуто апеляційну скаргу через наявні недоліки, без попереднього прийняття рішення про залишення цієї ж скарги без руху з наданням особі, яка її подала, строку на усунення недоліків. Отже вважає, що таким чином апеляційний суд позбавив права заявника на справедливий суд. Тим більше вказала не необґрунтованість посилань в цій ухвалі на начебто невстановлений статус ОСОБА_7 у цьому провадженні та її права на подання апеляційної скарги. Крім того, стверджує й про незаконність ухвали апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, оскільки строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді нею пропущений не був, фактично усувала недоліки, перераховані в попередній ухвалі апеляційного суду від 24 січня 2020 року, і не мала просити суд про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді.

2. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 18 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0002442 від 15 червня 2018 року.

2.2 Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року повернуто.

2.3 Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року повернуто.

3. Доводи інших учасників судового провадження
Прокурор у засіданні суду касаційної інстанції заперечував проти задоволення касаційної скарги ОСОБА_7 , просив оскаржувані останньою ухвали апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.1.1 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

4.1.2 Стаття 399. Залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмова відкриття провадження
Частина 1. Суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишенняапеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Частина 3. Апеляційна скарга повертається, якщо:
1) особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк;
4) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

4.1.3 Стаття 412. Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону
Частина 1. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону

Доводи, викладені в касаційній скарзі адвоката про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, Суд вважає обґрунтованими, з огляду на таке.

ОСОБА_7 звернулась про вчинення злочину стосовно неї за ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про що були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 15 червня 2018 року. Надалі вказане кримінальне провадження неодноразово постановами слідчого закривались, такі постанови також неодноразово скасовувались. Так, останньою постановою слідчого від 18 грудня 2019 року кримінальне провадження закрито, оскільки відомості до ЄРДР внесено 15 червня 2018 року, строк досудового розслідування злочину, як у цьому випадку невеликої тяжкості, становить 12 місяців (п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України) й до 15 червня 2019 року жодній особі не було повідомлено про підозру.

На цю постанову слідчого від 18 грудня 2019 року ОСОБА_7 подала скаргу до слідчого судді, який ухвалою від 15 січня 2020 року відмовив у задоволенні скарги (а.к.п. 16).

ОСОБА_7 , із дотриманням строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, оскаржила вказану ухвалу слідчого судді від 15 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції (а.к.п. 20-28).

Натомість ухвалою судді-доповідача Миколаївського апеляційного суду від 24 січня 2020 року, що наразі оскаржується до Верховного Суду, повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_7 із перерахуванням всіх недоліків, що вона містить: не додано копії оскаржуваного судового рішення, не наведено мотивів незаконності рішення тощо. Крім того, у цій ухвалі апеляційним судом необґрунтовано поставлено під сумнів чи входить ОСОБА_7 до кола осіб, які мають право подавати апеляційну скаргу. Звернуто увагу й на те, що документ названий як «заява», а не як «апеляційна скарга» (а.к.п. 30).

Вимоги до апеляційної скарги передбачені положеннями статтею 396 КПК України.

У разі подання апеляційної скарги без додержання вимог, передбачених у вказаній статті, суддя-доповідач суду апеляційної інстанціїпостановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу [4.1.2].

І тільки у випадку, коли особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку було залишено без руху, в установлений строк, суддя-доповідач приймає рішення про повернення апеляційної скарги [4.1.2].

Отже, законодавцем для судді-доповідача суду апеляційної інстанції встановлений саме такий алгоритм дій при поданні особи апеляційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України не залишав апеляційну скаргу без руху, не надавав час ОСОБА_7 на усунення недоліків по ній, а встановивши всі недоліки апеляційної скарги одразу прийняв рішення про її повернення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції позбавив ОСОБА_7 права на доступ до правосуддя, прийняте рішення суду апеляційної інстанції не відповідає правомірному очікуванню, а саме розумному сподіванню особи щодо того рішення, яке міг ухвалити суд, враховуючи наведені положення процесуального закону або прийняти скаргу до розгляду, або в разі невідповідності її вимогам процесуального закону, залишити без руху й дати можливість ці недоліки виправити.

У подальшому, ОСОБА_7 , яка на той час діяла без захисника, у віці біля 80 років, фактично діяла на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 24 січня 2020 року, надавши суду виправлену апеляційну скаргу.
Однак, суд апеляційної інстанції повернув повторно подану апеляційну скаргу ОСОБА_7 ухвалою від 05 лютого 2020 року як подану із пропуском строку на апеляційне оскарження та без відповідного клопотання на його поновлення.

Враховуючи незаконність ухвали суду апеляційної інстанції від 24 січня 2020 року, сумлінність дій заявника ОСОБА_7 , вказана ухвала підлягає безумовному скасуванню, як і ухвала суду апеляційної інстанції від 05 лютого 2020 року вже про повторне повернення апеляційної скарги, але з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, про поновлення якого за таких обставин ОСОБА_7 просити не мала.

За процесуальним законом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону визнаються такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення [4.1.3].

Суд у цьому провадженні, встановивши, що при постановленні оскаржених в касаційному порядку ухвал суду апеляційної інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що ставить під сумнів їх законність та обґрунтованість, тому ухвали апеляційного суду від 24 січня та 05 лютого 2020 року підлягають безумовному скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 січня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3