Справа № 214/399/20
1-в/214/69/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, який має повну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.01.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, 70 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці з випробувальним терміном на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
21.01.2019 року ОСОБА_3 засуджений Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік. На період випробування, на нього судом покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

В поданні начальник Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, просить суд звільнити ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування, посилаючись на те, що він за період відбування покарання зарекомендував себе задовільно, за місцем проживання характеризується задовільно, до адміністративної відповідальності не притягався, але 15.01.2020 року щодо нього внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.309 КК України, покладені на нього судом обов`язки виконував, під час іспитового строку обов`язки, покладені на нього судом не порушував.

До судового засідання представник Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, прокурор та ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від прокурора надійшла заява про розгляд подання без його участі, заперечує проти задоволення подання органу пробації. Неявка інших учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду питання про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно з п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ст.539 цього кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Положеннями ч.2 ст.539 КПК України, подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 537 КПК України.
Разом з цим, відповідно до ст.1 КК України, Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Як передбачено ч.3 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання; у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Таким чином, негативні наслідки у вигляді призначення покарання за сукупністю вироків настають для особи, яка під час іспитового строку вчинила новий злочин лише при постановленні вироку за злочин, вчинений під час іспитового строку. В разі виправдання такої особи ці негативні наслідки законодавством виключені.
Інститут звільнення від покарання з випробуванням одним із своїх завдань має утримання особи від вчинення нових злочинів, що безпосередньо випливає зі змісту частини третьої ст.75 КК України.
Як передбачено ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом; притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Як передбачено ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу; вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Відповідно до спрямованості норм, які регулюють умови звільнення особи від покарання, слід вважати, що застосоване як в ст.32 КК України поняття «вчинення двох або більше злочинів», так і застосоване в ст.ст.75, 78 КК України, поняття «новий злочин», слід розуміти, як висунуте в порядку КПК України твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Вказане розуміння вжитого в ст.ст.75, 78 КК України поняття «новий злочин» буде відповідати такому завданню КК України, як запобігання злочинам, оскільки ст.75 КК беззаперечно та прямо передбачає, що умовою звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, є не вчинення ним протягом іспитового строку нового злочину.
Розуміння вжитого в ст.ст.75, 78 КК України поняття «новий злочин» як такого, що може бути застосовано лише у випадку засудження особи за новий злочин, не буде сприяти тому, щоб особи, до яких застосовано випробування, утримувалися під час іспитового строку від вчинення нових злочинів, призведе до нівелювання такого завдання цього інституту як запобігання новим злочинам, таке розуміння може призвести до виключення правових наслідків, передбачених частиною третьою ст.78 КК України для тих випадків, коли особа під час іспитового строку вчинить новий злочин.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік. На період випробування, на ОСОБА_3 судом покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Разом з цим, 14.02.2020 року ОСОБА_3 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі положень ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці.
Таким чином, підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2019 року, суд не знаходить.
При цьому, суд приходить до переконання, що маються вагомі підстави вважати, що засуджений ОСОБА_3 не утримався від вчинення в період іспитового строку нового злочину, так як у встановленому КПК України порядку засуджений за його скоєння.
Також, суд враховує, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2019 року, не призведе до порушення його прав, оскільки наслідки, передбачені ч.3 ст.78 КК України, наступлять для нього лише після набрання законної сили вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2020 року.
Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування щодо ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1