Справа № 201/5595/18
Провадження № 1кп/201/203/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001071 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька РФ, громадянина України, неповна середня освіта, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 19.05.1998 року Краснодонським районним судом Луганської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;
- 20.06.2001 року Луганським обласним судом за ч.3 ст.140, ст.93 п. «А», «Ж», ч.3 ст.193, ч.3 ст.222, ч.1 ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. На підставі ст.43 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 19.05.1998 року, до відбуття остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Звільнений 19.11.2016 року по відбуттю терміну покарання;
- 04.10.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,
- 04.04.2019 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання строком 3 місяці за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2018 року, до відбування 1 рік 3 місяці позбавлення волі,
- 12.11.2019 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України;

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

05.05.2018, приблизно о 05-00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Павла Нірінберга, 10 в м. Дніпро визначив кабельну продукцію, що перебуває у телефонній каналізації об`єктом свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідьпідготовлених знарядь, проник в середину телефонної каналізації та викрав 27 фрагментів кабельної продукції марки ТПП 200x2x0,4 довжиною 90 см. кожна, вартістю 162,23 грн. за шт., загальною вартістю 4380,21 грн., після чого з викраденим майном намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, спричинивши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму, проте довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений співробітниками патрульної поліції.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, я саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, ступінь здійснення злочинного наміру обвинуваченим та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вимог ст. 68 КК України не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ступеню здійснення злочинного наміру та причини з яких злочин не було закінчено, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року до трьох років позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року.

Вирішуючи цивільний позов Публічного Акціонерного Товариства «Укртелеком» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4380,21 грн., суд приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки ОСОБА_3 здійснив злочинний намір, проте злочин не було доведено до кінця, отже, потерпілим внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 не завдана матеріальна шкода загальної вартості телефонного кабелю у розмірі 4380,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року, визначивши остаточно до відбування три роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 28.02.2019 по день набрання вироком законної сили.

В задоволені позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства «Укртелеком» про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди відмовити.

Речові докази:

-кабель ТПП 200х2х0,4 у кількості 27 штук довжиною 60 см. повернути ПАТ «Укртелеком»;

-лазерний диск з фрагментом відеозапису зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на користь держави при залученні експерта 572 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1