Справа № 188/1253/18
Провадження № 1-в/188/3/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка подання начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, засуджений вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2018 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Петропавлівського міжрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі органу пробації) про звільнення від покарання стосовно ОСОБА_4 (далі засудженого), в якому зазначається таке.

За час перебування на обліку в органі пробації з 03.01.2019 засуджений зарекомендував себе добре. Обов`язки, покладені на нього судом відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України, не порушував, але обов`язок, покладений на нього судом відповідно до п.3 ч.3 ст.76 КК - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), не виконав тому, що на час засудження він не мав паспорта та картки фізичної особи - платника податків і жодного документу, що посвідчує його особу. Засудженим вживалися заходи щодо відновлення документів, він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але станом на 27.11.2019 питання відновлення паспорта не вирішено, обов`язок, покладений судом, не виконано. Матеріали щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно засудженого з Петропавлівського відділу поліції до органу пробації протягом іспитового строку не надходили. Заходи щодо вирішення криміногенних потреб та досягнення позитивних змін згідно з індивідуальним планом роботи із засудженим виконано частково. До адміністративної відповідальності він не притягувався. З засудженим щомісяця проводилася профілактична бесіда, спрямована на недопущення нових правопорушень. За характеристикою з місця проживання, виданою Дмитрівською сільською радою, засуджений характеризується добре, спиртними напоями не зловживає, скарг та заяв від жителів села до сільської ради не надходило.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, відповідно до пункту 9 ч.1 ст.537 КПК України має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ч.5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор та засуджений, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, що не перешкоджає проведенню судового розгляду, бо ці особи не повідомили про поважні причини неприбуття та їх участь не визнана судом обов`язковою.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд подання без її участі у зв`язку з завантаженістю, подання підтримала.

Вивчивши подання, матеріали доданої до нього особової справи № 2/2019, матеріали кримінальної справи № 188/1253/18, суд вважає, що подання не може бути задоволене з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2018, який набрав законної сили 28.12.2018, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п.п. 2, 3 ст. ч.3 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 2-4).

29.12.2018 вирок був направлений на виконання до органу пробації, що підтверджується розпорядженням судді (а.о.с. 1).

09.01.2019 до органу пробації за викликом з`явився засуджений і з ним було проведено бесіду, в якій роз`яснено порядок та умови відбування покарання, роз`яснені наслідки ухилення, відібрана підписка (а.о.с. 9), роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); встановлено, що кожного місяця в 4-й понеділок йому необхідно з`являтися до органу пробації для реєстрації, про що свідчить постанова про встановлення днів явки для реєстрації, з якою засуджений ознайомлений під підпис (а.о.с. 11), заведено лист реєстрації (а.о.с. 12), відібрано від засудженого пояснення, в якому він пообіцяв, що прикладе максимум зусиль до отримання паспорта для виконання обов`язку, покладеного на нього судом по працевлаштуванню (а.о.с. 13).

28.01.2019 у зв`язку з високим ризиком вчинення засудженим нового правопорушення органом пробації встановлено, що йому необхідно з`являтися до органу пробації для реєстрації кожного місяця в 2-й та 4-й понеділок, про що свідчить постанова про встановлення днів явки для реєстрації, з якою засуджений ознайомлений під підпис (а.о.с. 134).

Обов`язок явки для реєстрації засуджений виконав, що підтверджується листками реєстрації (а.о.с.12, 135).

Відомості про виконання засудженим ще двох обов`язків, покладених судом, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; у поданні органу пробації відсутні.

Стаття 78 КК України передбачає, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду (ч.1).

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі (ч.2).

Однак суд не може застосувати норми ч. 1 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України, виходячи з такого.

З подання та особової справи вбачається, що засуджений не виконав один з обов`язків, який був покладений на нього судом відповідно до п.3 ч.3 ст.76 КК - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

В поданні стверджується, що засуджений не виконав цей обов`язок тому, що на час засудження він не мав паспорта та картки фізичної особи - платника податків та жодного документу, що посвідчує його особу, і що засудженим вживалися заходи щодо відновлення документів, він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але станом на 27.11.2019 питання відновлення паспорта не вирішено, обов`язок, покладений судом, не виконано.

З матеріалів кримінальної справи (а.д.с.р.142, 150, 154; а.с.р. 2, 5, 31) та особової справи (а.о.с. 2, 10, 13) вбачається, що засуджений має громадянство України, паспорт втратив ще 2004 року, зі слів засудженого паспорт згорів разом з трудовою книжкою під час його проживання до 2014 року в Автономній республіці Крим, його особа підтверджена партійним квитком з фотографією та свідоцтвом про народження.

У поясненні від 28.01.2019 засуджений зазначав, що для отримання паспорта громадянина України йому треба було надати в ДМС України довідку з консульства Російської Федерації, розташованого у м. Харків, що він не є громадянином цієї країни, що засуджений обіцяв зробити (а.о.с. 36).

У поясненні від 25.02.2019 засуджений вказав, що 14.03.2019 йому потрібно з`явитися до консульства Російської Федерації, розташованого у м. Харків (а.о.с. 47).

У поясненні від 11.03.2019 засуджений стверджував, що 13.03.2019 він їде до м. Харків до консульства Російської Федерації стосовно паспорта (а.о.с. 48).

У поясненні від 15.03.2019 засуджений запевнив, що 14.03.2019 він звернувся до консульства Російської Федерації по підтвердження громадянства, оплативши цю послугу і йому повідомили, що відповідь буде протягом трьох місяців, надав органу пробації копію квитанції (а.о.с. 50, 51).

У поясненні від 27.05.2019 засуджений заявив, що 24.05.2019 йому телефонували з консульства Російської Федерації з приводу його звернення та повідомили, що йому буде додатково скинуто на електронну адресу, коли потрібно буде з`явитися для подальшого оформлення паспорта(а.о.с. 61).

У поясненні від 10.06.2019 засуджений повідомив, що 27.06.2019 йому необхідно з`явитися до консульства Російської Федерації (а.о.с. 63).

У поясненні від 08.07.2019 засуджений зазначив, що 27.06.2019 був у консульстві Російської Федерації і ним пройдена процедура щодо підтвердження громадянства, але ця процедура займе великий час і він не зможе відновити паспорт до закінчення випробувального терміну (а.о.с. 69).

У поясненні від 27.08.2019 засуджений вказав, що 05.09.2019 йому необхідно бути у консульстві Російської Федерації щодо його звернення у зв`язку з відновленням документів, довідок щодо місця його прописки та паспорта (а.о.с. 73).

У поясненні від 23.09.2019 засуджений стверджував, що всі необхідні документи у консульство Російської Федерації ним здані, очікує результат (а.о.с. 76).

У поясненні від 11.11.2019 засуджений повідомив, що 06.11.2019 їздив у консульство Російської Федерації в м. Харків з приводу паспорта, але йому необхідно звернутися до Петропавлівського РС ДМС для отримання консультації щодо подальших дій, однак у цій установі вихідний (а.о.с. 82).

У поясненні від 25.11.2019 засуджений стверджував, що 15.11.2019 звернувся до управління ДМС у Дніпропетровській області щодо отримання громадянства України (а.о.с. 83).

З аналізу наявних у матеріалах кримінальної справи та особової справи стосовно засудженого документів вбачається, що паспорт або інші документи, які підтверджують його громадянство, відсутні, його пояснення щодо громадянства є суперечливими, як і пояснення щодо звернення до органів Державної міграційної служби України та консульства Російської Федерації в м. Харків, ніяких доказів таких звернень, крім квитанції про оплату послуг консульства, ні органу пробації, ні суду засуджений не надав, орган пробації самостійної перевірки щодо фактів таких звернень не робив, засуджений від явки до суду ухиляється, незважаючи на неодноразові виклики судовими повістками, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність поважних причин невиконання засудженим одного з обов`язків, покладених у вироку на засудженого судом, а саме: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Встановлення судом факту невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, покладених на засудженого судом, є достатньою підставою для визнання подання про звільнення засудженого від покарання по закінченню іспитового строку необґрунтованим і відмови у задоволенні цього подання.

На підставі викладеного, ст.ст.75, 76, 78 КК України, ст.ст. 164-166 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2018 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, відмовити. Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до

Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1