Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1838/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 332 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000352 за ч. 3 ст. 332 КК України (далі КК) щодо ОСОБА_7 (далі ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в:

Цим вироком Рослика визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК, та призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК, вирішено звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки та зобов`язано його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався.

Згідно вироку, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні незаконного переправлення особи через державний кордон України та організації цього діяння. Визнано недоведеною кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, - ту обставину, «що Рослик мав корисливий мотив за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України» відповідно до пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно до обвинувального акту, 28 квітня 2017 року близько 18 години по АДРЕСА_2 , перебуваючи на території готелю «Гостинний двір», маючи умисел, направлений на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, запропонував громадянці Республіки Молдова ОСОБА_11 за грошову винагороду організувати здійснення її переправлення з території України на територію Республіки Білорусь в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України, на що ОСОБА_11 погодилась та вказані особи домовились на організацію незаконного переправлення останньої через державний кордон України 29 квітня 2017 року. 29 квітня 2017 року близько 14 години, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яка не була обізнана про злочинні наміри Рослика на автомобілі під керуванням ОСОБА_13 , який не був обізнаний про злочинні наміри Рослика, поїхали до північної околиці с. Нижня Рудня Овруцького району, де до них на мопеді «Yamaha», належному ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинні наміри Рослика, під`їхав ОСОБА_10 з ОСОБА_15 . ОСОБА_16 , який не був обізнаний про злочинні наміри Рослика, по прибуттю яких ОСОБА_11 заплатила Рослику грошові кошти в сумі 30 євро за організацію її переправлення через державний кордон України. Після цього, близько 17 години, ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір, на вказаному мопеді разом з ОСОБА_11 , взявши з собою частину речей останньої, вирушили в напрямку лінії державного кордону України для здійснення незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 та ОСОБА_17 залишились на околиці с. Нижня Рудня Овруцького району з речами ОСОБА_11 . В подальшому, на відстані 5000 м на північ від с. Нижня Рудня Овруцького району, в районі інформаційно - попереджувального знаку (ІПЗ) 3 664 на напрямку с. Нижня Рудня (Україна) Гриші (Республіка Білорусь) Рослик здійснив незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України з України до Республіки Білорусь, на території якої ОСОБА_11 було затримано працівниками прикордонної служби Республіки Білорусь.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильність оцінки судом доказів, необґрунтованість виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки злочину «корисливий мотив», який (на думку прокурора) доведений певними доказами. Вказує також про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ненадання судом належної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , обстановці скоєння злочину та показанням свідка ОСОБА_12 на досудовому розслідуванні про можливий корисливий мотив злочину.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст. ст. 370, 374 КПК України, вирок має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; має обов`язково містити формулювання, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; бути логічним та зрозумілим, не містити суперечностей у висновках суду.

З матеріалів справи видно, що в істотне порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції вказав суперечливі висновки про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також не зазначив обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зокрема, за змістом вироку, після зазначення обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , суд першої інстанції одночасно вказав про підтвердження винності обвинуваченого показаннями свідків та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, незважаючи на неповне невизнання ним себе винним у вчиненні інкримінуємого йому злочину (а. с. 123-124, 126 т. 2).

Разом з тим, всупереч цьому твердженню, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції також вказав про недоведеність обвинувачення в частині наявності корисливого мотиву як кваліфікуючої ознаки ч. 3 ст. 332 КК та прийшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 на ч. 1 ст. 332 КК (а. с. 128 т. 2).

При цьому у мотивувальній частині вироку судом не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Вказані порушення вимог ст. ст. 370 та 374 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення у даній справі.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суд першої інстанції має розглянути справу відповідно до вимог кримінального процесуального закону України, перевірити доводи прокурора про доведеність обвинувачення та постановити законне та обґрунтоване судове рішення у даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд не вирішує питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого, оскільки він не був застосований судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000352 за ч. 1 ст. 332 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: