ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2337/18 Номер провадження 11-кп/814/279/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 125 КК -Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

та його захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000370 обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді директора ТОВ «ВІТАЛФУД», зареєстрованого в с. Старі Санжари, Новосанжарського району Полтавської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської райдержадміністрації 5185,57 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_7 .

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином 4114,37 грн. та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 25000 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винуватим у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

20.05.2018 року близько 09-00 години, ОСОБА_9 на своєму автомобілі «Нісан» н.з. НОМЕР_1 зупинився на паркувальному майданчику поряд з ДП «Миргородське лісове господарство», що знаходиться за адресою: вул. Козацька,22/1, м. Миргород, де на нього чекала ОСОБА_7 разом зі своїм онуком малолітнім ОСОБА_11 ,2014 р.н.,після того, як малолітній ОСОБА_12 сів до автомобіля , між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 виникла скварка на грунті давніх особистих неприязних відносин, в ході якої ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 один удар правою ногою по задньо-внутрішній поверхні правого стегна та два удари кистю правої руки, зімкненою в кулак в область голови, у праву та ліву скроню. Від отриманих ударів у ОСОБА_7 , запаморочилась свідомість, вона втратила рівновагу та впала на кам`яне покриття тротуарної доріжки, удар при падінні прийшовся на праву верхню частину стегна та на нижню третину передньої поверхні правого плеча.

У результаті нанесених ОСОБА_9 ударів, потерпіла ОСОБА_7 , згідно висновків судово-медичних експертиз отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; синці, що розташовані на задньо-внутрішній поверхні правого стегна; в скроневій ділянці зліва; у скроневій ділянці справа, які по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати його невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, цивільні позови прокурора та потерпілої залишити без задоволення за безпідставністю.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що у суду не було жодних підстав для правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 125 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення. Вказує, що суд не надав належної і достатньої оцінки обставинам вчинення інкримінованого злочину, даним про суспільну небезпечність особи потерпілої та межі необхідної оборони, оскільки суд неповно з`ясував механізм отримання потерпілою тілесних ушкоджень, зазначає, що він завдав потерпілій ляпаса по щоці, так як вона висловлювалася нецензурною лайкою в його бік.

В апеляційній скарзі прокурор Миргородської місцевої Полтавської області просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано відсутність пом`якшуючих обставин, засуджений свою вину визнав частково і лише тому, що конфлікт було зафіксовано камерою відео спостереження. Наявність на утриманні неповнолітніх дітей та те, що обвинувачений працює, не є достатніми підставами, які дають можливість призначити зазначене у вироку покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду про умисне заподіяння ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 125 КК України, є обґрунтованими, оскільки ґрунтуються на сукупності досліджених в судовому засідання доказах, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_7 , у тому числі при проведенні слідчого експерименту під час досудового розслідування про факт умисного заподіяння їй ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з особистих неприязних стосунків, вказавши механізм та спосіб їх заподіяння.

Показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , малолітнього свідка ОСОБА_17 обґрунтовано визнані судом першої інстанції достовірними, оскільки вони підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, з яких вбачається, що що у потерпілої ОСОБА_7 було виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синці, що розташовані на задньо-внутрішній поверхні правого стегна, в верхньо-середній нижній третині, в скроневій ділянці зправа, в скроневій ділянці зліва, які могли утворитися від дії твердих предметів, по ступеню тяжкості у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. При перегляді DVD дисків експерт прийшов до переконання, що враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілої, вони могли утворитися за вказаних нею обставин.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 під час апеляційного розгляду підтвердив висновки вказаних судово-медичних експертиз та підтвердив відповідність їх дослідженим медичним даним.

Також в судовому засіданні переглянуто відеозапис з місця події зафіксованого відеокамерою ДП «Миргородське лісове господарство», яка була встановлена на фасаді підприємства, з відеозапису чітко видно локалізацію, механізм та силу з якою наносилися удари ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 ..

Вказані та інші наведені у вироку докази, є належними та допустимими, були повно досліджені судом першої інстанції та їм у вироку дано належну оцінку. Судом першої інстанції було дотримано вимог КПК України при розгляді даної справи.

Тому апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про неправильність оцінки судом першої інстанції доказів та невідповідність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України в межах обвинувачення у даному кримінальному провадженні та призначив йому покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 про нанесення обвинуваченим не двох а тільки одного удару чи ляпаса потерпілій є слушними, але разом з тим відповідно до висновку судово-медичного експерта та його показаннями в апеляційній інстанції про ймовірність отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя при нанесенні обвинуваченим і одного удару в область голови потерпілої за умови, що особа, яка наносила удар, має спеціальні навики, колегія суддів вважає що саме від дій ОСОБА_9 , який займайся професійним боксом, потерпіла отримала зазначені тілесній ушкодження.

За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вироком, суд призначаючи покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, відсутність обставин, що пом`якшуєть та обтяжують покарання, також врахував досудову доповідь Миргородського міськрайонного сектора філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, яка показала середній рівень вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення, існує можєливість виправлення порушника без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді штрафу.

Обране ОСОБА_19 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення та призначив справедливе покарання.

Також, колегія суддів знаходить, рішення суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 обґрунтованим та таким, що відповідає положенням ст. 129 КПК України, ст. 1167 ЦК України.

Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_21 . Рябішин.