У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001024

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозне, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ст.ст. 257, ч.4 ст. 189, ч.5 ст. 185, ч.5 ст.186, ч.3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гойти Урус-Мартановського району, Чеченської республіки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ст.ст. 257, ч.4 ст. 189, ч.5 ст. 185, ч.5 ст.186, ч.3 ст. 146 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції з приміщення

захисник ОСОБА_5 Приморського районного суду м. Одеси)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2020 року.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та визначити розмір застави, щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не проаналізував та не надав належну правову оцінку доказам обґрунтованості підозри, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував дані про особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відсутність у них судимостей, наявність стійких соціальних зв`язків.

Звертає, увагу суду, що стороною обвинувачення, в порушення вимог КПК України не було подано обґрунтоване клопотання про продовження строку тримання під вартою. А в усному клопотанні прокурор формально перелічив ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що ризики вказані прокурором, є необґрунтованими і документально не підтверджені.

На думку апелянта, не доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому наявні підстави для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що після спливу певного проміжку часу досудового розслідування та судового розгляду, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших, обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, ч.4 ст. 189, ч.5 ст. 185, ч.5 ст.186, ч.3 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, знищити або спотворити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, не працюють, та не мають постійного джерела доходів, тобто не мають стійких соціальних зв`язків у суспільстві, крім того обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця мешкання на території м. Одеси, перебував на території України з порушенням діючого законодавства України.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кожному, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які враховані при застосуванні запобіжного заходу у відношенні обвинувачених не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинувачених будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і ті, що просили обвинувачені та їх захисники, у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0001024 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, ч.4 ст. 189, ч.5 ст. 185, ч.5 ст.186, ч.3 ст. 146 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, не працювали, не мали легальних джерел доходу. Крім того обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця мешкання на території м. Одеси, перебуває на території України з порушенням діючого законодавства України.

Хоча обвинувачені раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_6 одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, але ці дані про особи обвинувачених не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів, наявності ризиків, передбачених п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні інкримінованих злочинів.

Тому суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни їм запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2020 року, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3