Справа № 308/4444/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Галоч Ужгородського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК, -

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З поданого слідчою ОСОБА_3 клопотання, погодженого прокурором ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 , будучи засудженим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 28 грудня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, а 09 жовтня 2019 року звільненим Ковельським міськрайонним судом Волинської області умовно-достроково від відбування покарання з невідбутою частиною строку 10 місяців та 19 днів, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Так, 03 квітня 2020 року в період часу з 15 години 30 хвилин по 17 годину 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи непогашену (незняту) судимість за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто діючи повторно, заздалегідь домовившись із невстановленою наразі органом досудового розслідування особою про спільне вчинення крадіжки, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливими мотивом та метою, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом перелізання через паркан заввишки близько одного метра шістдесяти сантиметрів потрапив на територію римо-католицької парафії села Шишлівці Мукачівської римо-католицької єпархії за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження скла віконної рами на парафіяльному будинку потрапив всередину зазначеного будинку, у якому тимчасово проживав потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто проник у житло, звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належні потерпілому нетбук марки «ACER» моделі «One 10 (D16H1)», комп`ютерну USB-мишку марки «A4NTCH» моделі «N-70FX», ноутбук марки «LENOVO» моделі «V580C» із зарядним пристроєм, тобто викрав чуже майно, після чого покинув місце вчинення злочину, маючи у такий спосіб реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Органом досудового розслідування встановлено, що: ринкова вартість нетбука марки «ACER» моделі «One 10 (D16H1)», бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 03 квітня 2020 року становить 2833 гривень 30 копійок; ринкова вартість комп`ютерної USB-мишки марки «A4NTCH» моделі «N-70FX», бувшої у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 03 квітня 2020 року становить 116 гривень 30 копійок; ринкова вартість ноутбука марки «LENOVO» моделі «V580C» із зарядним пристроєм, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 03 квітня 2020 року становить 4766 гривень 70 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 7716 гривень 30 копійок.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 184 КПК України).

Органом досудового слідства ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєному повторно, групою осіб за попередньою змовою та поєднаному з проникненням у житло.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України).

Слідчий вказує у клопотанні, що стороною обвинувачення дотримано вимогу обґрунтованої підозри, оскільки наразі наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України слідчий обґрунтовує зібраними у даному кримінальному провадженні доказами.

Слідча звернулася до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, обґрунтовуючи його існуванням під час досудового розслідування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того слідча зазначає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене не самостійно ОСОБА_4 , а групою наразі невстановлених органом досудового розслідування осіб. Враховуючи те, що співучасники скоєння злочину перебувають на свободі, ОСОБА_4 зможе шляхом надання порад, вказівок, усуненням перешкод та іншим чином сприяти уникненню вказаними особами кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, перешкоджаючи у такий спосіб виконанню завдань кримінального провадження.

Також звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини. Так, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2017 року у справі № 308/6921/16-к (кримінальне провадження № 0001582) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. При цьому цим же вироком на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Окрім цього, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2017 року у справі № 308/7488/17 (кримінальне провадження № 0001055) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років і 1 місяця позбавлення волі.
Водночас, будучи звільненим Ковельським міськрайонним судом Волинської області умовно-достроково від відбування покарання з невідбутою частиною строку 10 місяців та 19 днів, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності.

Слідча також вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного офіційного джерела доходу та, відповідно, засобів для існування, а тому існує високий ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може розпочати нові злочини проти власності з метою задоволення особистих потреб за рахунок незаконного заволодіння чужим майном.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, зокрема домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєному повторно, групою осіб за попередньою змовою та поєднаному з проникненням у житло.

Повідомлення про підозру було складене та вручено ОСОБА_4 у передбаченому законом порядку 30.04.2020 року.

Обставини викладені в повідомленні про підозру ОСОБА_4 сторона кримінального провадження обґрунтовує зібраними у справі доказами, зокрема: Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєному повторно, групою осіб за попередньою змовою та поєднаному з проникненням у житло, обґрунтовується такими доказами, як: протокол огляду місця події від 05 квітня 2020 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведене зі свідком ОСОБА_10 від 28 квітня 2020 року; прокол огляду речей від 29 квітня 2020 року; висновок товарознавчої експертизи № 11/251 від 27 квітня 2020 року; висновок дактилоскопічної експертизи № 3/118 від 28 квітня 2020 року; показання свідка ОСОБА_11 від 16 квітня 2020 року; показання свідка ОСОБА_12 від 16 квітня 2020 року; показання свідка ОСОБА_10 від 28 квітня 2020 року; показання потерпілого ОСОБА_9 від 04 квітня 2020 року; нетбук марки «ACER» моделі «One 10 (D16H1)»; комп`ютерна USB-мишка марки «A4NTCH» моделі «N-70FX»;ноутбук марки «LENOVO» моделі «V580C» із зарядним пристроєм.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Стороною захисту факт існування наведених прокурором ризиків не спростовано.
У відповідності до п.9 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.
Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення та наявність фактичних даних, які свідчать про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а той факт, що підозрюваний вже раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став, підозрюється у злочині, вчиненому групою осіб, з врахуванням того, що не всіх співучасників на даний час встановлено, відтак існує ризик того, що в подальшому підозрюваний може сприяти їм уникнути відповідальності, незаконно впливати на досудове розслідування, а з огляду тяжкість злочину та усвідомлення можливого покарання може вчинити спроби ухилятися від слідства та суду, все це в сукупності є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу - взяття під варту.
Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 080 грн., оскільки, на думку суду, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є помірною для ОСОБА_4 , оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб уникнути у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 08.05.2020 року 16 год 00 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 закінчується 06.07.2020 року включно
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_13 обов`язків, передбачених цим Кодексом у виді сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 84 080 грн.(вісімдесят чотири тисячі грн. 80 коп)
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_14 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_15 покласти наступні обов`язки: прибувати до особи кримінального провадження - слідчого - із встановленою слідчим періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_15 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1