Справа № 716/2110/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000277 від 30.09.2019 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 29.09.2019 року, близько 20.00 год перебуваючи неподалік магазину, який розташований навпроти будинку культури с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс ОСОБА_7 три удари своєю рукою в область тулубу зліва. Чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 4-го ребра. Дане тілесне ушкодження відповідно до висновку експерта Кіцманського міжрайонного відділення Чернівецького обласного бюро СМЕ №184-Е відноситься до середнього ступеня важкості, яке призвело до тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому діянні визнав частково. 29.09.2019 року в с. Задубрівка в клубі проводились збори, після зборів хотів зайти в магазин, щоб купити хліб. Однак біля магазину знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які перешкодили прохід до магазину. Момент хто запропонував відійти поговорити не пам`ятає. Однак після того як він разом із ОСОБА_7 відійшли за автомобіль який знаходився неподалік магазину, при розмові ОСОБА_7 підняв руки, відповідно в нього спрацював інстинкт самозахисту, внаслідок чого він наніс один удар рукою в живіт. Після удару ОСОБА_7 зігнувся і мабуть ударився своєю головою об його. Зазначив, що наніс тільки один удар потерпілому.

Незважаючи на часткове визнання обвинувачуваним ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, суд вважає, що його винуватість в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, повністю підтверджується показами потерпілого, свідків в судовому засіданні та дослідженими письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 суду вказав, що 29.09.2019 року близько 20 години перебував біля магазину в с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області де розмовляв із ОСОБА_10 . Згодом до магазину підійшов ОСОБА_5 , який штовхнув його, сказавши що він заважає йому пройти. На дану ситуацію він вказав, що є достатньо місця для проходу в магазин. Однак обвинувачений запропонував відійти та поговорити. Після того як вони відійшли від магазину ОСОБА_5 наніс йому три удари по тілу. Згодом до них підбіг ОСОБА_11 та припинив конфлікт. В свою чергу він ОСОБА_5 будь-яких ударів не наносив.

Свідок ОСОБА_10 суду вказав, що 29.09.2019 року розмовляючи з ОСОБА_7 біля магазину в с. Задубрівка, до них підійшов ОСОБА_5 та штовхнув ОСОБА_7 . Після цього обвинувачений вказав потерпілому щоб відійти та поговорити. Після того як вони відійшли за автомобіль який був припаркований біля магазину, ОСОБА_5 наніс потерпілому три удари в грудну клітку .

Свідок ОСОБА_11 суду вказав, що повертаючись додому після зборів, які відбувались в с. Задубрівка почув, що відбувається конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Тому підбіг до останніх та припинив бійку. Проте хто наносив удари не бачив.

Свідок ОСОБА_12 суду вказав, що 29.09.2019 року перебував в барі в с. Задубрівка. Коли він вийшов з приміщення то побачив батька ОСОБА_7 в якого обличчя було в крові. Коли проводив його додому батькові ставало погано, боліли ребра. Безпосередньо конфлікту не бачив.

Свідок ОСОБА_13 суду вказав, що причиною конфлікту є канонічна прилеглість обвинуваченого та потерпілого. Однак безпосередньо самого конфлікту він не бачив.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також письмовими доказами, зокрема:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000277 (а.с 1);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2019 року відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що 29.09.2019 року в с. Задубрівка його побили ОСОБА_14 та ОСОБА_5 (а.с. 10-11);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2019 року за участю потерпілого та його представників і з відповідним відеозаписом до протоколу слідчого експерименту. В ході вказаного експерименту потерпілий ОСОБА_7 показав механізм нанесення йому ударів та відповідно розташування його по відношенню до обвинуваченого (а.с 22-24);

-Висновком експерта №184-Е від 25.10.2019 року відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців: навколо правого ока, в ділянці правої ключиці; забійної рани в вилецивій ділянці справа; закритого перелому 4-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові і на які вказав ОСОБА_7 внаслідок нанесення йому ударів руками та ногами сторонніми особами в стоячому положенні по різних частинах тіла, можуть відповідати терміну на 29.09.2019 року (а.с. 30-31);

-Відеозаписом наданим ОСОБА_13 (а.с. 37-38);

-Протоколом огляду предмету від 10.10.2019 року (а.с. 39);

-Постановою про приєднання до справи як речового доказу від 10.10.2019 року (а.с.40);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2019 року та відеозаписом до слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 (а.с. 44-46).

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2019 року та відеозаписом до слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 , відповідно до якого обвинувачений вказав механізм нанесення ним удару потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 77-79)

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину визнається судом як метод його захисту з метою зменшення відповідальності за вчинене і спростовується вищенаведеними доказами.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є особою пенсійного віку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує досудову доповідь органу пробації відповідно до якої, зроблено висновок, щодо доцільності призначення ОСОБА_5 виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_7 та його представники адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позов підтримали з викладених в ньому підстав.
Вирішуючи питання про заявлений потерпілим цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20865 грн. обґрунтований тим, що йому злочинними діями обвинуваченого були спричинені тілесні ушкодження, що потягли за собоютривалий розлад здоров`я, він пережив фізичну біль та страждання, його звичайний спосіб життя був порушений.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину потерпілий ОСОБА_7 отримав ушкодження у вигляді закритого перелому 4-го ребра, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь фізичних та психічних страждань потерпілого, характер отриманих ним тілесних ушкоджень, глибину та тривалість моральних страждань, пов`язаних з отриманою в наслідок вчинення обвинуваченим травмою, необхідність з боку потерпілого приймати додаткові заходи для нормалізації свого життя. Виходячи з засад розумності, справедливості і виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 8 000 грн., що на думку суду відповідає характеру та глибині перенесених ним душевних страждань.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України.
Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частина 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Згідно ст.ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження вимог цивільного позивача щодо стягнення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представника, надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги від 03.10.2019, копія ордерів серії ЧЦ № 35429 від 03.10.2019 року та серії ЧЦ 39069 від 03.10.2019 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЧЦ № 000323 від 28.12.2018 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЧЦ № 000370 від 25.04.2019 року
Відповідно до п. 3 Договору про надання правової допомоги від 03.10.2019 року встановлено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається за домовленістю сторін і внесення гонорару здійснюється предоплатно.
Цивільним позивачем суду не наданий акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору, між адвокатом і потерпілим, яким відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлюються перелік виконаних адвокатом робіт, час на їх виконання і розмір отримуваного адвокатом гонорару за надання правової допомоги клієнту, не додано будь який квитанцій або документів, що підтверджують витрати на отримання правової допомоги в сумі 18035 грн. Тому, виходячи з принципу належності, допустимості, достатності та достовірності доказів, суд не вбачає підстав до задоволення вимоги про стягнення судових витрат по оплаті правничої допомоги.
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і за його вчинення призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 моральну шкоду в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.
Речові докази диск із відеозаписом, який Постановою про приєднання до справи як речового доказу від 10.10.2019 року, визнано речовим доказом по справі залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1