Ухвала
Іменем України
20 лютого 2020 р.

м. Київ
Справа №318/2862/17
Провадження № 51-893 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 грудня 2019 року вищезазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити: обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, що подає скаргу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судом апеляційної інстанції, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Проте, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у касаційній скарзі прокурора не наведено обгрунтування незаконності по суті прийнятого рішення та не міститься доводів допущення судом апеляційної інстанції таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали на підставах, передбачених п. п.1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Окрім того, скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
До того ж, вимога до суду касаційної інстанції не повною мірою узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Крім того, в мотивувальній частині прокурор не погоджується як з вироком місцевого суду, так і з ухвалою апеляційного суду, однак просить скасувати лише рішення апеляційного суду, чим допускає суперечності.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПКУкраїни залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3