Справа № 148/566/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданняу залі суду кримінальне провадження № 0000119 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гута, Деражнянського району Хмельницької області, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Близько 01:00 год. 12.03.2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , прийшов до домогосподарства своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , щоб забрати свої особисті речі. Зайшовши у будинок, що на території вказаного домогосподарства ОСОБА_3 почав шукати свої особисті речі та відчинивши шафу на полиці побачив жіночу сумочку, що належить власниці ОСОБА_5 , в якій знайшов гаманець та коли відчинив його побачив там грошові кошти в сумі 1000 грн., після виявлення яких у нього виник умисел на крадіжку вказаних грошових коштів. Реалізуючи свій умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власниці будинку ОСОБА_5 , яка перебувала в іншій кімнаті будинку, а також інших осіб, які могли спостерігати за його діями ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих спонукань, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 1000 грн., які належать власниці зазначеного домогосподарства та непомітно для власниці покинув приміщення будинку. В подальшому ОСОБА_3 викрадені грошові кошти витратив на алкогольні напої та продукти харчування, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав показання, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акту, а саме, що 12.03.2020 бажаючи забрати належні йому особисті речі, які знаходилися за місцем проживання його колишньої співмешканки ОСОБА_5 , прийшов до будинку, де проживає остання, за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши в приміщення однієї з кімнат, почав шукати свої речі та у шафі знайшов сумку з гаманцем, яка належить ОСОБА_5 . Помітивши кошти у сумі 1000 грн., переконався, що його діє є непомітними для сторонніх осіб, витягнув їх з гаманця, поклав до кишені та покинув домогосподарство ОСОБА_5 , а згодом викрадене витратив на власний розсуд. У скоєному щиро кається і просив суд, його суворо не карати, так як з потерпілою примирився та проживають вони разом.
Потерпіла у судовому засіданні повідомила, що претензій морального і матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана шкода їй відшкодована. Просила суд суворо його не карати, з обвинуваченим примирились та проживають разом.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів провадження.
При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна у судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 1ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 43), у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 39, 40), рахується не судимим (а.с. 41, 42).
Обставини, які відповідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та відшкодування шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 у межах санкції визначеної ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу.
Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався, також відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 50, 65 - 67, ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасникам процесу, які не були присутні під час проголошення вироку надіслати за допомогою засобів поштового зв`язку.

Суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1