ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1454/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/1454/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як установив суд, ОСОБА_7 17.05.2019 р. приблизно о 21 год. 30 хвил., знаходячись біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Михайлика, 2, під час конфлікту який виник між ним та раніше незнайомим йому ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій, наніс ОСОБА_9 приблизно 3-х ударів кулаками обох рук в область голови, точна кількість ударів не встановлена, після чого ОСОБА_9 відійшов від ОСОБА_7 на деяку відстань. Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, наздогнав ОСОБА_9 та наніс приблизно 3-х ударів кулаками обох рук в область голови, точна кількість ударів не встановлена, від яких ОСОБА_9 впав на асфальт на лікті та коліна та в той час як ОСОБА_9 підводився з асфальту, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 ще один удар правою ногою взутою у кросівок в область животу. Після вищевказаних дій, ОСОБА_9 , намагаючись втекти від ОСОБА_7 , сів до автомобілю свого знайомого ОСОБА_10 та на автомобілі останнього зробили коло навколо будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та повернулися. Далі, ОСОБА_7 , побачивши, що ОСОБА_9 повернувся, підійшов до нього та наніс ОСОБА_9 приблизно 3-х ударів кулаками обох рук в область голови, точна кількість ударів не встановлена, після чого зник з місця події. В результаті своїх противоправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09/1256-С/2019 від 07.08.2019 р. наступні тілесні ушкодження: забійна рана на обличчі, синці на голові та обличчі, садно на правій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів. По ступеню тяжкості забійна рана на обличчі це легкі тілесні пошкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) (відповідно до п.п. 2.3.1 «а» Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості), синці та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2 «б» п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог процесуального закону. Зазначив, що висновки суду про доведеність його винуватості ґрунтуються лише на показаннях потерпілого та його цивільної дружини, які на момент вчинення злочину перебували в стані алкогольного сп`яніння. Наголосив, що свідок ОСОБА_10 не вказав конкретно на нього, як на особу яка нанесла легкі тілесні ушкодження потерпілому; під час досудового розслідування не були допитані співробітники патрульної поліції, які приїхали на виклик його знайомого ОСОБА_11 , не було проведено одночасний допит його та потерпілого з цивільної дружиною. Також наголосив, що з невідомих причин пред`явлення для впізнання проводилося за фотознімками, хоча в день проведення цієї слідчої дії він знаходився у приміщенні відділення поліції.
Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку, серед іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням доказів на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року, при обґрунтуванні висновків суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

Наведених вище вимог судом не виконано.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд у мотивувальній частині вироку лише перерахував назви письмових доказів висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 20.05.2019 року за №228 п/п; заяву ОСОБА_12 від 17.05.2019 року; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.05.2019 року; протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 року; фототаблицю до протоколу слідчого експерименту; протокол проведення слідчого експерименту від 19.08.2019 року; фототаблицю до протоколу слідчого експерименту; висновок експерта №09/1256-С/2019; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2019 року; фототаблицю до протоколу пред`явлення особи для впізнання; довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання, однак їхній зміст не розкрив, відповідного аналізу не надав та не зазначив, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, а також не дав належної оцінки, у тому числі з точки зору їх достатності для прийняття процесуального рішення по суті.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального кодексу України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: