Справа № 357/1182/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0003192 від 25.10.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острійки, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту Перелік), тобто канабісу, включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.
Таким чином, Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичних засобів, включених до таблиці 1 Переліку:
- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);
- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).
Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства 25.10.2019 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», перебуваючи неподалік будинку № 24 по вул. Грибоєдова в м. Біла Церква Київської області біля лавки на землі незаконно придбав - знайшов, поліетиленовий пакунок із застібкою, в середині якого знаходилась подрібнена речовина рослинного походження яку він розпізнав за кольором і запахом як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс та поклав його до лівої кишені куртки, в яку був одягнений.
Цього ж дня, приблизно о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 біля будинку № 24 по вул. Грибоєдова в м. Біла Церква, Київської області, зупинено працівниками поліції на предмет зберігання заборонених предметів. В подальшому у ОСОБА_3 під час особистого обшуку, в лівій кишені куртки, в яку останній був одягнений, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакунок із застібкою, в середині якого знаходилася подрібнена речовина рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Визначена маса наркотичного засобу канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 17,76 г., яку ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 25.10.2019 приблизно о 14 год. 30 хв., неподалік будинку № 24 по вул. Грибоєдова в м. Біла Церква Київської області, біля лавки, на землі знайшов поліетиленовий пакунок із застібкою, в середині якого знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, яку він розпізнав за кольором і запахом як канабіс, який ОСОБА_3 поклав до лівої кишені куртки, в яку був одягнений. Після чого зазначеного дня через 10 хвилин був зупинений працівниками поліції, які в присутності понятих виявили та вилучили у ОСОБА_3 вказаний поліетиленовий пакунок із застібкою, в середині якого знаходився канабіс. В судовому засіданні розкаювався у вчиненні зазначеного злочину, надав довідку про проходження ним курсу добровільного лікування у наркотичному центрі «Статус» з 08.02.2020 по 28.02.2020 та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки пройшов курс лікування від наркоманії, а кримінальне провадження закрити на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, не мав корисного мотиву; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, у лікаря - психіатра та у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, однак займається діяльністю у сфері сільського господарства та має систематичний дохід у розмірі 10000,00 гривень, а також має постійне місце проживання та реєстрації, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки.
Крім цього суд враховує доводи прокурора стосовно призначення покарання обвинуваченого у вигляді штрафу, а також позицію обвинуваченого, а саме заявлене ним клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки обвинувачений добровільно пройшов курс лікування від наркоманії та зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Отже, ч. 4 ст. 309 КК України передбачений спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слід зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, допускається лише за умови, що особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав добровільного звернення особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Отже судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження, відсутній висновок судово-наркологічної експертизи, щодо потреби ОСОБА_3 у лікуванні від наркоманії, таким чином суд не може встановити обов`язкову підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачену ч. 4 ст. 309 КК України, а саме страждав чи ні обвинувачений ОСОБА_3 на наркоманію.

Дослідивши надану медичну довідку ТОВ «Наркологічний центр «Статус» від 29.02.2020 вих. № 8 вбачається, що ОСОБА_3 , 1989 року народження, дійсно перебував на добровільному лікуванні у наркологічному центрі «Статус» з 08.02.2020 по 28.02.2020. Діагноз: Епізодичне вживання канабіоїдів.

Зазначену довідку суд визнає хибною, оскільки остання містить інформацію лише про факт проходження лікування, про його період та про те, який діагноз був встановлений у особи, яка його проходила.

Також, суд враховує час звернення за лікуванням обвинуваченим ОСОБА_3 від наркоманії, а саме з 08.02.2020, коли по справі було призначено підготовче судове засідання, тобто звернення за лікуванням відбулось після закінчення досудового слідства та направлення кримінального провадження до суду.

Таким чином, суд даючи оцінку зазначеному факту, вважає, що бажання лікуватися у обвинуваченого виникло безпосередньо перед судовим засіданням, що дає суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 при зверненні до ТОВ «Наркологічний центр «Статус» 08.02.2020 за лікуванням від наркоманії, мав на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним проходженням лікування від наркоманії не підлягає задоволенню.

Крім цього суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався, отже до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно останнього не обирати.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одну тисячу триста шістдесят гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме наркотичний засіб - канабіс, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 942 грн. 06 коп. (дев`ятсот сорок дві гривні 06 копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1