КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_9 ,погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:
- мобільний телефон Samsung Galaxy J5 (2016), який має imeil НОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 ;
- 190 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, мають однакову серію та номер - ГК 7784501 та напис на зворотній стороні «імітаційний засіб».

- 10 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, які мають наступні серії та номери: СЗ 1634623, УБ 1441415, ФД 1680346, УГ 5925009, ЛЗ 2456224, ФД 2827899, УИ 3437315, ФБ 9562050, УД 8042632, ВД 0437950.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вивчивши клопотання, надавши оцінку документам, що долучені до нього, зважаючи на постанову слідчого про визнання майна речовими доказами, вказав, що з метою їх збереження є достатні підстави для накладення арешту, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно вилучене у ході особистого обшуку ОСОБА_8 , проведеного 16 грудня 2019 року, а саме: мобільного телефону Samsung Galaxy J5 (2016), який має imeil НОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 .
Щодо строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що ОСОБА_8 не було повідомлено про місце, дату та час розгляду зазначеного клопотання, а копію оскаржуваної ухвали було отримано під час ознайомлення з матеріалами справи 17 січня 2020 року.

На думку представника, оскаржувана ухвала слідчим суддею прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт посилається на безпідставність пред`явленої підозри та зазначає, що в період укладення договору та станом на 04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 обіймав посаду заступника начальника юридичного відділу, не був керівником управління та не мав жодного стосунку до прийняття та оплати товару, а отже слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна не враховано підстави передбаченні ч. 3 ст. 173 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення).

Крім того, на думку представника, телефон, на який накладено арешт, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не набутий кримінально протиправним шляхом та не містить на собі його слідів і не може бути використаний як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника власника майна та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскільки розгляд клопотання відбувся без повідомлення та участі власника майна та його представника, копія ухвали власнику майна та його представнику направлена не була, то строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Як вбачається з матеріалів провадження, Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001293 від 16вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами прокуратури Київської області.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у значному розмірі за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16 грудня 2019 року, під час затримання ОСОБА_8 , був проведений його особистий обшук на підставі ст. 208 КПК України, в ході якого вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy J5 (2016), який має imei НОМЕР_3 ; imei2 НОМЕР_2 .
Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 випадково знайшов та добровільно надав співробітникам правоохоронного органу конверт білого кольору з грошовими коштами, які є предметом неправомірної вигоди , в якому містяться наступні предмети:

190 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, мають однакову серію та номер - ГК 7784501 та напис на зворотній стороні «імітаційний засіб».
- 10 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, які мають наступні серії та номери: СЗ 1634623, УБ 1441415, ФД 1680346, УГ 5925009, ЛЗ 2456224, ФД 2827899, УИ 3437315, ФБ 9562050, УД 8042632, ВД 0437950.
17 грудня 2019 року слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_12 , за погодженням із заступником начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0001293, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого Першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_13 від 17 грудня 2019 року правомірно визнане речовими доказами (а.с. 90-93).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник зокрема і ті, що в період укладення договору та станом на 04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 обіймав посаду заступника начальника юридичного відділу, не був керівником управління та не мав жодного стосунку до прийняття та оплати товару, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_10 ,та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:
- мобільний телефон Samsung Galaxy J5 (2016), який має imeilНОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 ;
- 190 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, мають однакову серію та номер - ГК 7784501 та напис на зворотній стороні «імітаційний засіб».

- 10 одиниць предметів, зовні схожих на банкноти, номіналом по 500 українських гривень, які мають наступні серії та номери: СЗ 1634623, УБ 1441415, ФД 1680346, УГ 5925009, ЛЗ 2456224, ФД 2827899, УИ 3437315, ФБ 9562050, УД 8042632, ВД 0437950 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1129/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1