Справа № 627/537/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2020смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000764 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого виконавцем робіт вишкобудування вишкомонтажного цеху в Шебелинському ВБР Філії БУ «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України,

у с т а н о в и в :

19 листопада 2016 року, приблизно о 09 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території бурової установки № 150 Березівського ГКР Шебелинського ВБР Філії БУ «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування», яка розташована на відстані 1,11 км. в північному напрямку від села Колонтаїв Краснокутського району Харківської області, не виконав свою роботу відповідно до п.2.18 НПАОП 11.1-1.01-08 Правил безпеки в нафтогазодобувній промисловості України, а саме «Усі кріплення, які встановлюються на буровій вишці, повинні виключати їх самочинне розкріплення і падіння», п.3.5.6. ГОСТ 12.3.020-80, а саме: «При проміжному складуванні вантажів повинні бути передбачені заходи і засоби, що забезпечують стійкість і надійність вантажів», та посадової інструкції та положень з охорони праці, а саме: не забезпечив правильну організацію і безпечне ведення робіт, експлуатацію, устаткування, механізмів, інструменту, КВП, засобів захисту і утримання робочих місць у належному стані; не забезпечив у відповідності з проектом організацію вишкомонтажних робіт, складування поступаючих матеріалів, обладнання, конструкцій, деталей, чим порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

По справі потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов до АТ « Укргазвидобування» про відшкодування моральної шкоди у сумі 500 000 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно порушив правила техніки безпеки, не передбачаючи , що настануть суспільні небезпечні наслідки .Прохав застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання , оскільки на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей .

Покази обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник потерпілого у судовому засіданні пояснив , що внаслідок злочинних дій обвинуваченого , потерпілому завдані тяжкі тілесні ушкодження .Крім того, підтримав цивільний позов заявлений потерпілим , просив його задовольнити.

Представник цивільного відповідача у відкритому судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити, оскільки, на його думку, моральна шкода, завдана позивачу злочином, відшкодована у повному обсязі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

В частині заявленого цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з АТ «Укргазвидобування» на його користь моральної шкоди , суд розглядав справу в загальному порядку .
Не дивлячись на те, що цивільний відповідач АТ«Укргазвидобування» позов не визнав , він підтверджується наступними доказами:
-трудовою книжкою ОСОБА_9 НОМЕР_1 , відповідно до якої 08.10.2010 року останнього було прийнято вишкомонтажником-електромонтером четвертого розряду до Шебелинського ВБР Філії БУ «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» (наказ № 156-к від 11.10.2010 року);

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/11-КК/19 від 05.04.2019 р. ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у виді відкритого осколкового перелому діафіза лівого стегна з зміщенням кісткових фрагментів та пошкодженням стегнового судинного пучка , травматичного шоку, тромбозу глибоких судин лівої нижньої кінцівки , перлом 1 пальця лівої кисті , перелом II ребра зліва .Вищевказані ушкодження утворились від ударної дії тупих твердих предметів , з обмеженою травмуючою поверхнею ,індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Ушкодження ,які малися у ОСОБА_9 не могли виникнути внаслідок його падіння з висоти власного зросту . По ступеню тяжкості ушкодження , що малися , кваліфікуються як перелом 1пальця лівої кисті , перелом II п`ясної кістки , перелом II ребра зліва тілесне ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів . Відкритий осколковий перелом діафіза лівого стегна з зміщенням кісткових фрагментів та пошкодженням стегнового судинного пучка, який в своєму перебігу ускладнився травматичним шоком та тромбозом глибоких судин лівої нижньої кінцівки тяжке тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя.

-актом № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 02.12.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 виконавець робіт Шебелинського ВБР, не забезпечив належний контроль за проведенням підготовчих робіт до транспортування бурової вишки, чим не виконав п.2.5 «Посадової інструкції виконавця робіт вишкобудування вишкомонтажного цеху (ВМЦ)», а саме: «Виконавець робіт забезпечує дотримання робітниками трудової і виробничої дисципліни, правил і інструкцій по безпечному веденню робіт, технологічних режимів і регламентів, забезпечує застосування безпечних методів праці», ОСОБА_9 вишкомонтажник-електромонтер не виконав вимоги п.3.2 «Інструкції № 17 з охорони праці для вишкомонтажника-електромонтера», а саме: «Працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства», у зв`язку з чим 19 листопада 2016 року, внаслідок падіння на нього кронштейну, був госпіталізований у відділення екстреної медичної допомоги з діагнозом: Травматичний шок. Гостра крововтрата. Відкритий (ІІІ В тип) ускладнений багатоуламковий перелом в/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий перелом ІІ п`ясткової кістки лівої кисті без зміщення. 3/перелом ІІ ребра зліва без зміщення. Забій лівої нирки. Травматичний неврит сідничного нерва зліва;

-актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2016 року, о 09 год. 45 хв., в Шебелинському відділенні бурових робіт Філії Бурове управління «Укрбургаз» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», від 02.12.2016 року, згідно якого нещасний випадок з вишкомонтажником-електромонтером Шебелинського ВБР БУ «Укрбургаз» ОСОБА_9 є таким, що пов`язаний з виробництвом. Особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку, є ОСОБА_8 .. За неналежне виконання вимоги «Посадової інструкції виконавця робіт вишкобудування вишкомонтажного цеху «ВМЦ» виконавця робіт Шебелинського ВБР ОСОБА_8 наказом по підприємству притягнуто до дисциплінарної відповідальності;

-довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 477800 від 24.05.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 з 21.03.2018 року є інвалідом другої групи, причиною інвалідності є трудове каліцтво, йому протипоказана важка фізична робота, тривале перебування на ногах, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: «Д» нагляд травматолога, стаціонарне лікування в травматологічному відділенні 2 рази на рік, санаторно-курортне лікування;

-довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 079228 від 24.05.2018 року, згідно якої ступінь втрати ОСОБА_9 професійної працездатності у відсотках 80 % з 01.04.2018 року по 01.04.2020 року по виробничій травмі від 19.11.2016 року;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення № 9.20075 від 09.01.2019 року, згідно якої ОСОБА_9 з 21.12.2018 року по 09.01.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня» з діагнозом зрощений осколковий перелом в/3 лівої стегнової кістки. Стан після БІОС реконструктивного стрижня (10.04.2017 року). Стійка комбінована контрактура лівого колінного, гомілковостопного суглобів. Поріз лівої стопи. Стан після невролізу, ревізії лівого сідничного нерву на рівні в-с/3 стегна (02.06.2017 року);

-випискою із медичної карки санаторного (стаціонарного ) хворого , що ОСОБА_9 перебував в ДП « Санаторій « Березівські мінеральні води « ЗАТ « Укрпрофоздоровниця» в період з 20.01.2018 р. по 04.03.2018 р.;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.14472 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 20.09.2017 р. по 06.10.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» ;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.5580 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 03.04.2017 р. по 24.04.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» ;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.6888 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 25.04.2017 р. по 10.05.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» ;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.7816 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 31.05.2017 р. по 09.06.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» ;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.17265 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 31.05.2017 р. по 09.06.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф » ;

-випискою із історії хвороби стаціонарного хворого № 530 загально хірургічне (травматологічне ) відділення КЗОЗ « Первомайська ЦРЛ» про перебуванні ОСОБА_9 на лікуванні з 08.02.2017 р. по 15.02.2017р.;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №9.17931 , згідно якої ОСОБА_9 перебував на лікуванні з 14.11.2017 р. по 28.11.2017 р. в КЗОЗ « Обласна клінічна лікарня Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф » ;

-індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 689/913 від 24.05.2018 року;

-довідкою первинної профспілкової організації Шебелинського відділення бурових робіт № 131 від 31.10.2019 року, згідно якої члену профспілки ОСОБА_9 , який постраждав внаслідок нещасного випадку на підприємстві, за період з листопада 2016 року по 10.2019 року було надано санаторно-курортне лікування: 24.04.2018 року санаторій «Бермінводи» 24 дні (повна вартість путівки 11 448 грн.), 19.08.2019 року санаторій «Роща» 24 дні (повна вартість путівки 16 680 грн.), грошові виплати на лікування: листопад 2016 року 15 000 грн., квітень 2018 року 1 800 грн., серпень 2019 року 2 000 грн., вересень 2019 року 1 500 грн.;

-витягом із протоколу № 21 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Шебелинського ВБР від 25.11.2016 року, згідно якого було вирішено надати грошову виплату на лікування члену профспілки, вишкомонтажнику ОСОБА_9 , який отримав травму в результаті нещасного випадку на виробництві в сумі 15 000 грн.;

-витягом із протоколу № 47 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Шебелинського ВБР від 16.04.2018 року, згідно якого було вирішено надати пенсіонеру Шебелинського ВБР ОСОБА_9 санаторно-лікувальну путівку до ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» з 24 квітня 2018 року терміном 24 дні, згідно колективного договору за 5 % з частковою компенсацією вартості путівки в сумі 572 грн. 40 коп. через банк. Повна вартість путівки 11 448 грн.;

-витягом із протоколу № 74 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Шебелинського ВБР від 15.08.2019 року, згідно якого було вирішено надати пенсіонеру Шебелинського ВБР ОСОБА_9 санаторно-лікувальну путівку до ДП «Клінічний санаторій «Роща» з 19 серпня 2019 року терміном 24 дні, згідно колективного договору за 5 % з частковою компенсацією вартості путівки в сумі 834 грн. через банк. Повна вартість путівки 16 680 грн.;

-витягом із протоколу № 76 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Шебелинського ВБР від 12.09.2019 року, згідно якого було вирішено надати грошову виплату на лікування члену профспілки, непрацюючому пенсіонеру відділення ОСОБА_9 в сумі 1 500 грн..

-висновком судово інженерно технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності №3578 від 27.03.2018 р, згідно якого в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з ОСОБА_9 знаходиться невиконання п.п.2.4, 3.2 « Інструкції №17 з охорони праці для вишкомонтажника електромонтера , ст.14. Закону України « Про охорону праці» .

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило інші тяжкі наслідки.
Визначаючи міру покарання для ОСОБА_8 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням особи ОСОБА_8 судом встановлено, що він осудний, раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом з дитинства у віці до 18 років, працює виконавцем робіт вишкобудування вишкомонтажного цеху в Шебелинському ВБР Філії БУ «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування», на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Балаклійська центральна клінічна районна лікарня» не перебуває, зареєстрований на території Андріївської селищної ради, де характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.65 КК України, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.272 КК України, у виді обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, якими передбачено забезпечення дотримання підлеглими працівниками правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві строком на 2 роки.На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія - є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. № 1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження та свідоцтв про народження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є батьком малолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно медичного висновку КЗОЗ «Балаклійська центральна клінічна районна лікарня» № 627/1 від 12.11.2018 року є інвалідом з дитинства у віці до 18 років, і обвинувачується у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України.

Обмежень, які б унеможливлювали застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.09.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_8 , що протягом наступних десяти років до нього не може бути застосовано амністію.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 заявленим на суму 500 000 грн. моральної шкоди суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди відноситься до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване ст.ст. 32, 56 Конституції України.
Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Частиною 5 ст. 128 КПК України, якою передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За вимогами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди , розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Стаття 1167 ЦК встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
Як видно зі змісту цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , останній просив стягнути з цивільного відповідача АТ « Укргазвидобування» на власну користь, відшкодування за спричинену злочином моральну шкоду в сумі 500 000 гривень.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до п.3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Моральна шкода, спричинена ОСОБА_9 пов`язана із заподіянням шкоди здоров`ю потерпілого. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_9 отримав чисельні переломи, а саме у виді відкритого осколкового перелому діафіза лівого стегна з зміщенням кісткових фрагментів та пошкодженням стегнового судинного пучка , травматичного шоку, тромбозу глибоких судин лівої нижньої кінцівки , перлом 1 пальця лівої кисті , перелом II ребра зліва. Вказане потребувало довготривалого лікування, в зв`язку з чим потерпілий переніс моральні та фізичні страждання, порушився звичний для нього уклад життя, плани та суспільні зв`язки.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що потерпілому були нанесенні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до 80 % стійкої втрати загальної працездатності, те, що потерпілий в 36 років став калікою та інвалідом 2 групи , не має можливості вільно та самостійно пересуватися , в зв`язку з чим був вимушений перервати трудову діяльність та достроково піти на пенсію , що підтверджується актами МСЕК . Потерпілий отримав болючі тяжкі тілесні ушкодження з приводу яких тривалий час стаціонарно лікувався та й досі амбулаторно проходить лікування в різних медичних закладах , змушений постійно проходити реабілітаційні та відновлювальні заходи . Крім цього, суд звертає увагу і на глибину фізичних та душевних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого , наслідком якої стало непоправне ушкодження здоров`я.
Таким чином, суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачу та наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку.
При цьому, суд бере до уваги і твердження представника цивільного відповідача про те, що АТ « Укргазвидобування» вживалися заходи до відшкодування моральної шкоди за власною ініціативою, надавалася допомога на лікування та реабілітацію потерпілого ,яка виразилася у грошовій виплаті та путівок на санаторне курортне лікування . Всього потерпілому ОСОБА_9 від нещасного випадку роботодавцем АТ « Укргазвидобування» за період з листопада по вересень 2019 р. була надана допомога на суму 48 428,00 грн. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з цивільного відповідача АТ « Укргазвидобування» на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує стан здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , який є інвалідом ІІ групи, його переживань, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає за доцільне позов задовольнити частково та стягнути з цивільного відповідача на користь потерпілого моральну шкоду у сумі 100 000 грн. Така сума за своїм розміром відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань потерпілим, як були заподіяні обвинуваченим та компенсує завдану потерпілому моральну шкоду. В решті позовних вимог потерпілому слід відмовити , оскільки заявлена ним сума у розмірі 500 000 грн., на думку суду, є завищеною.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі є витрати на проведення судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3578 від 27.03.2018 року в сумі 8580 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Речові докази по справі відсутні. Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 2 (два) роки обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, якими передбачено забезпечення дотримання підлеглими працівниками правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві строком на 2 роки.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування основного і додаткового покарання на підставі п.«в» ст.1, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 заявлений в сумі 500 000 грн. за відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства « Укргазвидобування « на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині позову ОСОБА_9 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати на користь держави в сумі 8580 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп..

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1