Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

07 лютого 2020 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 (далі прокурор) на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року у кримінальних провадженнях №0002846 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 29 червня 2016 року) та №0002579 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 01 червня 2017 року) відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України такий, що не має судимості;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з неповною загальною середньою освітою, учня 11-Б класу Луцької вечірньої (змінної) школи І-ІІІ ступенів, неодруженого, непрацюючого, судимого: 15.11.2016 року, вироком Ківерцівського районного суду Волинської області, за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин; 29.03.2017 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців 6 днів позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

28.06.2016 року, близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 , неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (кримінальне провадження, відносно якого за ч.5 ст.27, ч.3 ст.186 КК України, на підставі ч.1 п.7 ст.284 та ч.1 п.3 ст.477 КПК України,закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_12 від обвинувачення), за попередньою змовою між собою, групою осіб, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, проникли у ув. АДРЕСА_4 , та, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , відкрито викрали, належні останній, грошові кошти у сумі 1 300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 32 344 грн., при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_11 , достовірно знаючи про місцезнаходження вказаних вище грошових коштів, сприяв вчиненню злочину обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , повідомивши останнім про місцезнаходження згаданих коштів та вказав про спосіб їх відкритого викрадення, та пройшовши до під`їзду буд. АДРЕСА_5 , запропонував обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 увійти до кв. АДРЕСА_6 даного будинку, на що останні погодились, з метою відкритого заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_12 , а сам залишився чекати поблизу під`їзду даного будинку.

В подальшому, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи з єдиним спільним злочинним умислом, проникли до квартири потерпілої ОСОБА_12 через вхідні двері, які їм відчинила остання, де ОСОБА_7 застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, задля подолання опору останньої, одягнувши їй на голову матерчату річ, та утримував у такому положенні, після чого наніс їй один удар кулаком в потилицю, в цей час обвинувачений ОСОБА_6 , діючи з єдиним спільним злочинним умислом, з метою завершення відкритого заволодіння майном, пройшов до кімнати, де із верхньої полиці шафи відкрито викрав грошові кошти в сумі 1 300 доларів США, які були загорнуті в газету. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 втекли з місця події, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 32 344 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , поєднане з проникненням у житло, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.27, ч.3 ст.186 КК України.

Крім цього, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , 31.05.2017 року, близько 15 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні гуртівні ТзОВ «Пакко Холдинг», що по вул. Ковельській, 68А, у м. Луцьку, Волинської області, повторно діючи умисно, з корисливих мотивів, та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, із верхньої полиці торгового прилавку, таємно викрав одну пляшку віскі «Таліскер», ємкістю 0,7 л., вартістю 800 грн. 50 коп., чим спричинив ТзОВ «Пакко Холдинг», матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч.2 ст.27, ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років. До набрання вироком законної сили, обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зараховано у строк відбування покарання період з 03.10.2017 по 05.10.2017. Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинувачених, оскаржує вирок суду з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 один із злочинів вчинив до ухвалення першого вироку, а інший після ухвалення першого вироку. Просить вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити за ч.2 ст.27 ч.3 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України - 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.71 КК України- 5 (п`ять) років.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, за обставин зазначених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами і не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, є вірною і ніким не оспорюється.

Однак, під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок допустив порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , що є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190 КК України вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року. Дане рішення набрало законної сили 13 вересня 2017 року.

Злочин, передбачений ч.2 ст.27, ч.3 ст.186 КК України, ОСОБА_7 вчинив 28 червня 2016 року, тобто до ухвалення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року, а злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України - 31 травня 2017 року, тобто після ухвалення вказаного вироку.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій- третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

У відповідності до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які належать до категорії тяжких та середньої тяжкості, його особу, умови життя та виховання, поведінку обвинуваченого, який збитки потерпілим не відшкодував.

До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З врахуванням усіх зазначених вище обставин у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Згідно п.3 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 та ч.1 ст.421 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою прокурора на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок та ухвалити новий обвинувальний вирок, коли це погіршує становище обвинуваченого.

Із встановлених у судовому засіданні апеляційного суду обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, з ухваленням нового вироку у зв`язку із необхідністю застосування більш суворого покарання, тобто з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2017 року у кримінальних провадженнях №0002846 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 29 червня 2016 року) та №0002579 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 01 червня 2017 року), щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.27, ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покарання, призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року, ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання рахувати з 07 лютого 2020 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування призначеного покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 03 жовтня 2017 року по 20 лютого 2018 року та з 19 вересня 2019 року по 07 лютого 2020 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення цим судом та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3