Справа № 588/629/20
№ провадження 1-кп/588/80/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печини Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який не працює, є інвалідом ІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 197-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 з березня 2020 року, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимог статей 125, 126, 211 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення фактично заволодів земельною ділянкою державної форми власності площею 1,2 га (угіддя - рілля), яка розташована на території Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області ліворуч від земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1415 є складовою ділянки №:00:001:1439, відноситься до агровиробничої групи ґрунтів 41д земель сільськогосподарського призначення державної власності і належить до переліку особливо цінних груп ґрунтів, засіявши її посівом пшениці.

Діяння ОСОБА_5 кваліфікується за частиною 2 статтею 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земельної ділянки особливо цінних земель.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_6 укладено угоду від 04 травня 2020 року про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 197-1 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 2 статті 197-1 КК України із застосуванням статті 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 197-2 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 197-1 КК України, вказав, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, розуміє покарання передбачене угодою, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду. ОСОБА_5 повідомив, що його донька звернулась до Головного управління Держгеокадастра у Сумській області з метою оформлення права на користування самовільно зайнятою земельною ділянкою.
Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_6 просила суд затвердити угоду, вважала її такою, що відповідає вимогам закону.
Прокурор ОСОБА_4 також підтримала укладену угоду, просила суд її затвердити.
Головне управління Держгеокажастру у Сумській області не надало згоди на залучення до кримінального провадження як потерпілого.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не установлено.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно.
Ураховуючи особу обвинуваченого, з огляду на наявність низки пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, суд вважає, що є підстави призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди міру покарання, із застосуванням статті 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції статті за цей злочин, у виді штрафу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Цивільний позов не заявлено. Речові докази, доля яких підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України відсутні.

Керуючись статями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 10.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069, укладену між начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участі захисника ОСОБА_9 .
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 197-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_8 у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Тростянецький районний суд Сумської області шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1