04 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Колегія Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засідання заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
04.02.2020 року у підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено відвід судді ОСОБА_3 , який мотивований тим, що ухвалою колегії суддів Орджонікідзевського районного суду 22.12.2016 року відведено вказану суддю від участі у цьому кримінальному провадженні.
Заслухавши доводи обвинуваченого, заслухавши думку захисника та прокурора, перевіривши наявні у суду докази, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Враховуючи викладене суддя ОСОБА_3 не може брати участь у вищезазначеному кримінальному провадженні, а тому заява обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді, підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 76, 81 КПК України, колегія суддів, -
Заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2