Справа № 216/1882/20
Провадження № 1-кп/216/682/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом до:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, раніше не судимий, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0000148 від 18 січня 2020 року за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусового заходу медичного характеру, - ОСОБА_3 ,

законний представник ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2020 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом до ОСОБА_3 як особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000148 від 18 січня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 висловив думку про можливість призначення кримінального провадження щодо застосування примусового заходу медичного характеру до судового розгляду, оскільки під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги кримінального процесуального закону, клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру стосовно ОСОБА_3 складено відповідно до вимог статей 291, 292 КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення вказаного клопотання не має.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусового заходу медичного характеру, - ОСОБА_3 не заперечував проти призначення справи до розгляду.

Законний представник ОСОБА_6 і захисник ОСОБА_7 також вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, вивчивши клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що підставою повернення такого клопотання прокурору наведена норма закону передбачає не формальну невідповідність його вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Однак указане клопотання містить лише позицію щодо повідомлення зацікавлених осіб про прийняте судом рішення.

Тобто за змістом клопотання орган досудового розслідування фактично допускає його розгляд судом за відсутності учасників судового провадження, не зважаючи на імперативну вимогу ч. 1 ст. 512 КПК України про здійснення судового розгляду такого клопотання в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника.

При цьому суд бере до уваги, що з урахуванням обмежувальних заходів через установлений карантин зазначене клопотання також не містить відповідної позиції щодо можливості здійснення дистанційного судового провадження з дотриманням положень статті 336 КПК України.

Таким чином, клопотання не відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 292 КПК України, а саме не містить позиції щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я, що є обов`язковою вимогою до форми й змісту такого клопотання, яка слідчим та прокурором при зверненні цього клопотання до суду дотримана не була.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальними вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 503 КПК України визначено, що кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненного у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій.

Згідно із ч. 1 ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 39 КПК України.

Проте, у порушення наведених вимог закону, слідчий у клопотанні неодноразово вказав, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті двом особам.

Таким чином, орган досудового розслідування висловився про доведеність вчинення злочину до ухвалення судом рішення з цього приводу, допустивши порушення презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 17 КПК України.

З огляду на наведене органу досудового розслідування необхідно визначити правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння з урахуванням положень глави 39 КПК України.

Разом з тим, звертаючись з клопотанням про застосування примусового заходу медичного характеру, слідчий виклав фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 злочину, вказавши при цьому, що дії останнього характеризуються умисною виною (зокрема, реалізуючи бажання заподіяння їм смерті, діючи з цією метою), що відповідає діянням осудної особи з огляду на таке.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 202/5997/17, осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Зокрема, бажання полягає у прагненні особи досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення, а мету становить конкретно сформульоване уявлення особи про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Тобто умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, при цьому прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Таким чином, стану неосудності несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні статті 24 КК України, а також мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, зазначення слідчим у клопотанні про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

При цьому суд бере до уваги, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка врегульована спеціальними нормами закону.

З огляду на положення статті 505 КПК України предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не порушується питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета й мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Ураховуючи наведене, указане клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, також не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Водночас у порушення вимог КПК України орган досудового розслідування, викладаючи зміст цього клопотання, не визначився й з процесуальним статусом ОСОБА_3 , стосовно якого подано таке клопотання.

Разом з тим статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження, зокрема, є забезпечення кожному його учаснику належної правової процедури.

Частинами 1, 2 ст. 9 КПК України на прокурора та слідчого покладено обов`язок під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, вимог інших актів законодавства, а також забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 13 ч. 2 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений відмовляти у затвердженні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, вносити зміни до складеного слідчим клопотання або самостійно його складати.

За встановлених обставин суд вважає, що сукупність та істотність наведених недоліків переконливо свідчить про невідповідність клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру вимогам кримінального процесуального закону.

При цьому, зважаючи на наведені положення закону та покладені на слідчого й прокурора обов`язки, а також ураховуючи кількість і суттєвість порушень, суд дійшов висновку, що невиконання слідчим і прокурором вимог КПК України в даному випадку не є формальним, а усунення допущених недоліків судом під час судового розгляду недоцільним, що зумовлює повернення цього клопотання прокурору для усунення вказаних недоліків.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру до ОСОБА_3 як особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, повернути прокурору місцевої прокуратури як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 291, 292, 314, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000148 від 18 січня 2020 року повернути прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1