Справа № 132/2418/18
Провадження №1-кп/132/43/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000208 від 12.04.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.06.2017 року Калинівським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на засудженого обов`язків визначених п.п.1, 2 ст.76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 122 ч.1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури

Вінницької області ОСОБА_4 ,

Потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

Обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 11.04.2018 року, близько о 03:30 год., перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та відпочивав.

В цей час почув стук, від якого він прокинувся та вийшов до веранди житлового будинку, де побачив свою дружину ОСОБА_8 .

На ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли у ОСОБА_3 внаслідок пізнього повернення дружини додому та її перебування у стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, направлених на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя ОСОБА_8 , однак маючи можливість передбачити наслідки заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 та наніс їй п`ять ударів кулаком в область обличчя, від чого ОСОБА_8 відступилась назад та впала на підлогу.

11.04.2018 року біля 09:00 год. ОСОБА_3 , виявивши, що його дружина ОСОБА_8 лежить на підлозі у веранді їх будинку мертва, пішов до сусідів та викликав поліцію.

Згідно висновків експерта № 33 від 11.05.2018 р. та № 58 від 03.07.2018 р. при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 та додатковій судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , виявлено забійну рану лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин, підшкірну гематому та синці голови, травматична алопеція волосся, садна слизової оболонки верхньої губи, субкон`юктивальний крововилив правого ока, синці грудей, синці ніг, переломи ребер справа 3-4-го.

Забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин у ОСОБА_8 спричинена від дії твердого тупого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як таке, що викликало загрозливе для життя явище (масивну зовнішню крововтрату) і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю (у відповідності до п. 2.1.3 «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995р.).

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від масивної зовнішньої крововтрати, яка виникла після поранення лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин.

Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , 11.04.2018 року, після 03:30 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після того, як ОСОБА_8 впала на підлогу, маючи можливість передбачити наслідки заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , умисно наніс їй два удари взутими ногами в область грудної клітки, після чого спостерігав як остання лежить на підлозі та не може самостійно підвестись, залишив її та пішов до кімнати, де продовжив відпочинок.

11.04.2018 року біля 09:00 год. ОСОБА_3 виявивши, що його дружина ОСОБА_8 лежить на підлозі у веранді їх будинку мертва, пішов до сусідів та викликав поліцію.

Згідно висновків експерта № 33 від 11.05.2018 та № 58 від 03.07.2018 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 та додатковій судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено забійну рану лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин, підшкірну гематому та синці голови, травматична алопеція волосся, садна слизової оболонки верхньої губи, субкон`юктивальний крововилив правого ока, синці грудей, синці ніг; переломи ребер справа 3-4-го.

Переломи ребер справа мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступнею тяжкості та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 не стоять.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 121 ч.2 КК України.

Враховуючи думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження докази та документи, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав. Суду показав, що вранці 10.04.2018 року він знаходився у себе вдома в АДРЕСА_1 . Приблизно перед обідом приїхав попередній власник будинку, який розмовляв з його дружиною ОСОБА_8 . Безпосередньо при розмові він присутнім не був, а пішов до річки, де знаходився біля півгодини. Коли повернувся, то будинок був зачинений, а дружини вдома не було. Протягом усього часу він знаходився вдома, а коли стемніло, то зателефонував до дружини, однак вона не відповідала. Він ще декілька разів телефонував до дружини і коли вона взяла слухавку, то було чути, що вона випивша. Він її запитав, де вона знаходиться, однак остання йому нічого не відповіла, а згодом і взагалі відключила телефон. Після цього він закрив вхідні двері і дивився телевізор, а потім заснув. В нічний час він проснувся від того, як щось гупнуло. Він зірвався і пішов до веранди, де побачив дружину, яка залізла у будинок через вікно. Вона була сильно п`яна, підповзла до ліжка, сперлася на стіну і сиділа. Він запитав дружину, де вона була, однак остання у відповідь нічого не відповіла. Після цього він сів напроти дружини і тричі наніс удари рукою по її обличчю, запитавши знову, де вона була. Коли вона впала на підлогу та повзла, то він два рази дав їй «носака». Потім пішов спати. Проснувшись вранці, побачив дружину, яка лежала у веранді на підлозі із приспущеними штанами і під нею була калюжа крові. Після цього він пішов до сусідки та згодом визвав працівників поліції. Потім його привезли до відділу поліції, де він давав показання. Під час досудового слідства до нього застосовувалися заходи фізичного впливу, однак з будь-якими скаргами до компетентних органів він не звертався. Наміру вбивати ОСОБА_8 у нього не було.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, зокрема, у показаннях потерпілих та свідків.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_3 , проживаючи з її донькою ОСОБА_8 в м. Калинівка, постійно ображав останню, систематично наносив їй тілесні ушкодження. Раніше був випадок коли він її порізав ножем, але вона це все приховувала, оскільки у ОСОБА_3 була судимість, донька її дуже просила, щоб вона не подавала до поліції заяв на ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_3 бив її доньку та виривав їй волосся, зламав носа, наносив удари в обличчя, вона просила його, щоб він її не бив, виганяла його від своєї доньки, але ОСОБА_3 не залишав її доньку та говорив, що спалить будинок. Пізніше вона переїхала проживати в с. Гущинці Калинівського району, а її донька разом із ОСОБА_3 до с. Іванів Калинівського району, в будинок, який вона придбала. 08.03.2018 року вона забрала ОСОБА_9 до себе додому, у доньки вся голова була в крові та вона їй скаржилася, що ОСОБА_3 її вб`є. Але через 3 дні донька поїхала від неї до свого чоловіка. Потім ОСОБА_3 ножем їй пробив ногу, донька лежала в лікарні та ОСОБА_3 її не провідував.

Перед смертю ОСОБА_9 просила її, щоб вона забрала її від ОСОБА_3 , бо він її заб`є, говорила про те, що вона його боїться. А вже на другий день вона казала, що вже все добре. Катерина їй розповідала, що після операції ОСОБА_3 її заставляв на паличці воду носити, коли вона до неї приїхала після свята 8 березня, у доньки була вся голова в крові, у неї було вирвано волосся, ОСОБА_3 її постійно бив в голову.

Крім того, у її доньки ОСОБА_8 5 дітей, в т.ч. двоє малолітніх з ОСОБА_3 . Дівчинка Аня, яка не розмовляє та не ходить, має хворе серце та потребує операції, хлопчик ОСОБА_10 боїться людей та не бачить. Діти потребують лікування та раніше перебували в будинку малютки в м. Вінниця. ОСОБА_3 до своїх дітей жодного разу не їздив. Вона не розуміє за що ОСОБА_3 вбив її доньку, тому просить суд покарати ОСОБА_3 суворо.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 неодноразово наносив тілесні ушкодження його сестрі ОСОБА_8 , про що йому інколи скаржилася сестра з якою він регулярно спілкувався. ОСОБА_8 почала зловживати спиртними напоями після того, як стала спільно проживати із ОСОБА_3 . Він був у будинку, де проживала ОСОБА_8 , 11.04.2018 року після події та бачив сліди крові на підлозі та на занавісках. Все обличчя ОСОБА_8 було синюшного кольору та біля голови кров. Сліди крові на занавісках, були не свіжі. Просить суд обрати ОСОБА_3 міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона проживає в АДРЕСА_1 та являється сусідкою ОСОБА_3 . В квітні 2018 року о 10 год. до неї прийшов ОСОБА_3 та попросив її викликати швидку допомогу та поліцію, бо його дружина ОСОБА_8 лежить мертва у веранді. Коли вона прийшла до будинковолодіння, то ОСОБА_8 лежала у веранді на полу ногами у двері, білизна на ній була приспущена. Під нею була калюжа крові, підборіддя синє. Після чого вона з свого телефону викликала поліцію. Конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вона не бачила. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стали проживати по сусідству із нею більше чотирьох місяців. Вони зловживали спиртними напоями. Вікно у веранді будинку побив ОСОБА_12 ще до цієї події.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона приймала участь у проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_3 в якості понятої. Працівник поліції роз`яснив їй та іншій понятій їх права та обов`язки. Слідчий експеримент проводився по місцю проживання ОСОБА_3 , під час проведення слідчого експерименту проводилась відеозйомка. ОСОБА_3 добровільно розповідав та статисту показував як, яким чином та при яких обставинах він наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Будь-який тиск з боку працівників поліції на ОСОБА_3 не чинився.

Аналогічні показання в судовому засіданні надала свідок ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він працює на посаді начальника служби у справах дітей Калинівської РДА. ОСОБА_3 разом із своєю дружиною ОСОБА_8 раніше проживали в АДРЕСА_2 , сім`я зловживала спиртними напоями. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були позбавлені батьківських прав щодо своїх дітей, а саме: ОСОБА_8 щодо 3 дітей від попереднього шлюбу та щодо 2 спільних дітей із ОСОБА_3 та відповідно ОСОБА_3 також був позбавлений батьківських прав щодо 2 своїх спільних дітей із ОСОБА_8 . Діти після їх позбавлення батьківських прав із ними не проживають. ОСОБА_3 разом із своєю дружиною дітей додому не забирали та не відвідували їх по місцю їх навчання. Діти їм були потрібні лише для отримання коштів, які ОСОБА_3 витрачав на себе. Їх діти потребують лікування, найменша дитина не ходить. На ОСОБА_8 він бачив сліди побоїв.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_3 він раніше спільно проводив дозвілля та вони вживали алкогольні напої або по місцю його проживання, або по місцю проживання ОСОБА_3 . Перед смертю дружини ОСОБА_3 у його будинку було вбито жінку та після цього він перестав спілкуватися із ОСОБА_17 . Перед тим, як вночі загинула ОСОБА_9 , він працював у свого сусіда та ОСОБА_3 в той день не бачив. Були такі випадки раніше, що ОСОБА_12 із ОСОБА_8 через вікно залазили до його будинку та вживали там алкогольні напої. Чи був ОСОБА_3 та його дружина у його будинку перед смертю ОСОБА_8 він не знає, бо прийшов додому дуже пізно.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що біля неї проживає друг ОСОБА_3 - ОСОБА_19 з яким вони постійно вживали алкогольні напої, відвідували будинок, тому вона все бачила. За день до смерті ОСОБА_20 вона бачила як йшов ОСОБА_3 з своєю дружиною. Йшли від будинку ОСОБА_21 через городи. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відвідували будинок ОСОБА_21 по декілька разів на день, де вони розпивали алкогольні напої. З вікна свого будинку їй чітко видно прохід до туалету, до погребу та на город. Там є вікно, яким вони залазили в будинок. За день до смерті ОСОБА_20 , приблизно після обіду, близько 14-15 год. вона бачила, як ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , обоє в стані сильного алкогольного сп`яніння, вийшли з будинку ОСОБА_16 та пішли городом ОСОБА_16 , більше вона з ними не бачилась. На наступний день вона пішла до сільської ради, де дізналася, що ОСОБА_12 вбив свою дружину ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_3 знайомий так як той йому допомагав по домашньому господарству. В с. Іванів Калинівського району у нього є будинок. В лютому 2018 року він поїхав з с. Іванів Калинівського району жити до м. Вінниці, тому йому нічого не відомо про подію, що трапилась з 10 на 11 квітня 2018 року. Але він був свідком того, як до цієї події в його присутності, по місцю його проживання, в с. Іванів Калинівського району ОСОБА_3 сварився із ОСОБА_8 , яка була в стані алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_3 порізав її ножем. Він викликав швидку допомогу та бачив, що у ОСОБА_8 йшла кров, тому почав сварити ОСОБА_3 . На що ОСОБА_3 йому відповів, що він нічого не знає та не пам`ятає і пішов від нього.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що він проводив досудове розслідування вказаного кримінального провадження з моменту внесення відомостей до ЄРДР. На час вчинення кримінального правопорушення він був у складі СОГ. Під час огляду місця пригоди, у веранді будинку, було виявлено труп ОСОБА_8 , який знаходився у лежачому положенні на спині, ноги зігнуті. На обличчі трупа ОСОБА_8 були синці, подряпини та розсічена рана голови біля якої була калюжа крові. Штани та нижня білизна на тілі трупа були приспущені. При в ході в будинок знаходився таз з природніми відходами, на полу розбита фарфорова кружка з фекаліями, яка була згодом вилучена і направлена на експертизу. Також у кімнаті і на дверях були виявлені застарілі сліди крові. Під час допиту ОСОБА_3 зізнавався, що саме він наніс ОСОБА_8 4-5 ударів в область голови. Будь-який тиск на ОСОБА_3 не чинився, показання він давав добровільно, сприяв слідству та шкодував про вчинене.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 підтвердив надані ним висновки під час проведення СМЕ, додаткової СМЕ та обґрунтував підстави для прийняття таких висновків. Зокрема, показав, що перед смертю ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин, підшкірної гематоми та синців голови, травматичної алопеції волосся, садна слизової оболонки верхньої губи, субкон`юктивальний крововилив правого ока, синці грудей, синці ніг, переломи ребер справа 3-4-го. Усі тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , за виключенням синців грудей та ніг, що виникли за 3-5 діб до часу експертизи трупа, носять прижиттєвий характер та виникли незадовго до смерті. Отримані тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, переломи ребер справа 3-4го відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, всі інші до легких тілесних ушкоджень. Забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин у ОСОБА_8 спричинена від дії твердого тупого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як таке, що викликало загрозливе для життя явище (масивну зовнішню крововтрату) і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_8 настала від масивної зовнішньої крововтрати, яка виникла після поранення лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин.

Забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва у ОСОБА_8 могла утворитись за будь-яких обставин події, коли був можливий контакт вказаної ділянки голови з тупим твердим предметом, який мав обмежену контактуючу поверхню. Разом із тим, відповідно до висновку №88 додаткової судово-медичної експертизи, що розпочата 05.09.2019 р. та завершена 04.10.2019 р. встановлено, що забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин у ОСОБА_8 виникла від травматичної дії твердого тупого предмета (предметів). Локалізація рани (ліва передня-верхня та половина голови), а також її характеристики (форма, розміри, морфологічні властивості) вказують на більш ймовірне її утворення від удару у вказану ділянку голови.

Особливості локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 на різних площинах тіла свідчать про неможливість їх виникнення внаслідок одного співударяння при падінні з положення стоячи на площину.

Також виключається факт можливого отримання забійної рани лобно-скроневої ділянки голови зліва у ОСОБА_8 внаслідок її падіння на керамічний посуд, що лежав на підлозі або за інших обставин.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав його вина у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та документами наданими прокурором.

Зокрема, заявою ОСОБА_3 від 11.04.2018 року, адресованої начальнику Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, відповідно до якої ОСОБА_3 щиросердечно розкаюється в тому, що 11.04.2018 року наніс тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_8 у вигляді 5-6 ударів кулаком в голову та близько 2 ударів ногою в область сідниць від чого остання померла. Заява написала власноручно без фізичного та морального тиску (Том 1 а.с. 192);

- протоколом огляду місця події від 11.04.2018 року, складеного слідчим СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_24 , за участі понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , судово-медичного експерта ОСОБА_25 відповідно до якого було оглянуто місце події, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 в якому виявлено труп ОСОБА_8 із наявними тілесними ушкодженнями та фото таблицею до протоколу (Том 1 а.с. 153 -165);

- протоколом огляду трупа від 12.04.2018 року, складеного слідчим СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_24 , за участі судово-медичного експерта ОСОБА_25 , відповідно до якого в приміщенні моргу Калинівської ЦРЛ було оглянуто труп ОСОБА_8 на якому виявлено чисельні тілесні ушкодження та фото таблицею до протоколу (Том 1 а.с. 167 -168);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , статиста ОСОБА_28 та в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та відео зйомкою до протоколу, відповідно до яких ОСОБА_3 добровільно, без застосування до нього психологічного тиску розказував та показував, як, яким чином та при яких обставинах він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_8 (Том 1 а.с. 169 -171);

- матеріалами проведених НСРД, а саме: дорученням слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_24 від 25.04.2018 року на проведення негласних слідчих (розшукових) дій із ОСОБА_3 ; протоколом за результатами негласної слідчої (розшукової) дії-аудіо-,відео контролю місця від 24.05.2018 року; додатком до протоколу за результатами НСРД № 912т; магнітним носієм DVD-R інв.№51т від 25.04.2018 року, згідно яких встановлено причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення (Том 1 а.с. 140 -145);

- висновком експерта №175 від 12.04.2018 року судово-медичної експертизи 6-ти змивів РБК, вилучених при ОМП, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО (Див. «Висновок експерта» № 171 від 12.04.2018 р). Кров ОСОБА_3 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО (Див. «Висновок експерта» № 171 від 12.04.2018 р). В слідах на ватних тампонах вушних паличок (об`єкти «1,2,3,4,5,6), представлених для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген В, крім того в об`єктах №1, 2, 5, 6 ізогемаглютинин анти-А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої особи групи В з ізогемаглютинином анти-А і може належати потерпілій ОСОБА_8 (Том 1 а.с. 101 -104);

- висновком експерта №174 від 12.04.2018 року судово-медичної експертизи фрагменту тюлевої тканини, уламки керамічної чашки, болоньєвої курточки, пари кросівок та пари шкарпеток, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_29 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою ABO (Див. «Висновок експерта» № 171 від 18.05.2018 р.). Кров ОСОБА_30 відноситься до групи AB за ізосерологічною системою ABO (Див. «Висновок експерта» № 171 від 18.05.2018 р.). В слідах на фрагменті тюлевої тканини (об`єкт №1), уламках керамічної чашки (об`єкт №2), болоньєвій курточці (об`єкт №3), представлених для дослідження, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген В, крім того в об`єктах № 2, 3 ізогемаглютинин анти-А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої особи групи В з ізогемаглютинином анти-А і може належати потерпілій ОСОБА_31 . Кросівки та шкарпетки не досліджувались, в зв`язку з їх непридатністю для дослідження (вологі, гнильні зміни) (Том 1 а.с. 107 -110);

- висновком експерта №172 від 12.04.2018 року судово-медичної експертизи курточки, светра, штанів, лосин, пари кросівок, вилучених при огляді трупа ОСОБА_8 , відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_29 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою ABO (Див. «Висновок експерта» № 171 від 18.05.2018 р.). Кров ОСОБА_30 відноситься до групи AB за ізосерологічною системою ABO (Див. «Висновок експерта» № 171 від 18.05.2018 р.). В слідах на курточці (об`єкт№ 1), светрі (об`єкт№ 2), штанах (об`єкт №3), кросівку з лівої ноги (об`єкт №4), представлених для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген В, крім того в об`єктах № 1, 2, 3 ізогемаглютинин анти-А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої особи групи В з ізогемаглютинином анти-А і може належати потерпілій ОСОБА_31 . В слідах на лосинах і кросівку з правої ноги (об`єкт № 5), представлених на дослідження, наявності крові не встановлено(Том 1 а.с. 111 -114);

- висновком експерта №116 від 12.04.2018 року судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту трупа ОСОБА_8 , відповідно до якого при дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки трупа ОСОБА_29 (об`єкт №2) встановлено наявність крові людини, статева належність якої не встановлювалась в зв`язку з виходом зі строю люмінесцентного мікроскопу, необхідного для встановлення чоловічої генетичної статі, а також в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові (лейкоцитів) для даного виду цитологічного дослідження. При визначенні групової належності слідів крові (об`єкт №2) був виявлений антиген В, що може визначати В(ІІІ) групу крові ізосерологічної системи ABO. При дослідженні піднігтьового вмісту правої руки трупа ОСОБА_29 (об`єкт №1) наявність крові не встановлена.

Крім того, в мікропрепаратах об`єктів № 1, № 2 знайдено одиничні епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлювалась в зв`язку з виходом зі строю люмінесцентного мікроскопу, необхідного для встановлення чоловічої генетичної статі, а також в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, з їх надзвичайно малою кількістю. Групова належність одиничних епітеліальних клітин не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті лівої руки трупа ОСОБА_29 (об`єкт №2) може бути від однієї чи кількох осіб з групою крові В(ІІІ), в тому числі від трупа ОСОБА_29 не виключається(Том 1 а.с. 115 -118);

- висновком судово-медичної експертизи №58 від 20.06.2018 року 03.07.2018 року, відповідно до якої смерть ОСОБА_29 настала від масивної зовнішньої крововтрати, яка виникла після поранення лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин. Ступінь алкогольного сп`яніння потерпілої ОСОБА_29 в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останньої не перебуває. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_29 спричинені від дії твердого (-их) тупого предмета (предметів). Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію та кількість, ОСОБА_32 було нанесено не менше 7-8-и ударів в ділянку голови. Версії щодо утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_29 внаслідок падіння потерпілої з квартирки вікна, що розташоване у кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на дерев`яний стіл застелений матерчатою скатертиною або дерев`яну підлогу та внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об дерев`яну підлогу в матеріалах кримінального провадження відсутня. Однак характер і локалізація на різних взаємно протилежних поверхнях голови тілесних ушкоджень у ОСОБА_29 виключають можливість утворення їх внаслідок співударяння при однократному падінні з положення стоячи на площину. Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_29 за механізмом утворення узгоджуються з обставинами, відображеними за показами ОСОБА_3 (протокол допиту підозрюваного від 12.04.18 р.), тобто допускають можливість утворення внаслідок ударів кулаками по обличчю. Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_29 свідчать про травматичну дію (чи дії) в ділянку голови предметом, групові чи індивідуальні властивості якого за наявними даними встановити неможливо; за будь-якого положення тіла, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним за показами ОСОБА_3 (протокол проведення слідчого експерименту від 13.04.18 р.), тобто від ударів в ділянку голови. Після заподіяння ушкоджень ОСОБА_32 до настання загрозливих для життя явищ, які були викликані зовнішньою кровотечою, вона могла здійснювати фізичні дії (вставати, йти, бігти, повзти, кричати, розмовляти, роздягатися, кликати на допомогу тощо). Переломи 3, 4-го ребер справа по білягрудинній лінії з ознаками стискання по передній поверхні - це вплив травмуючої сили (удар) безпосередньо в місці переломів в напрямку перпендикулярно до поверхні тіла ззовні до середини(Том 1 а.с. 131 -134);

- висновком експерта №33 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 від 12.04.2018-11.05.2018, згідно якої при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_29 виявлено забійну рану лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин; підшкірна гематома та синці голови, травматична алопеція волосся, садна слизової оболонки верхньої губи, субкон`юктивальний крововилив правого ока, синці грудей, синці ніг, переломи ребер справа 3-4-го. Забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин у ОСОБА_29 спричинена від дії твердого тупого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як таке, що викликало загрозливе для життя явище (масивну зовнішню крововтрату) і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю (у відповідності до п. 2.1.3 «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995р.). Переломи ребер справа мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступнею тяжкості та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_29 не стоять. Підшкірна гематома та синці голови, травматична алопеція волосся, садна слизової оболонки верхньої губи, субкон`юктивальний крововилив правого ока, виникли незадовго до смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Синці грудей, синці ніг, виникли в строк 3-5 діб до часу експертизи трупа мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_29 настала від масивної зовнішньої крововтрати, яка виникла після поранення лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин. Зважаючи на динаміку трупних змін при дослідженні трупних плям та трупного задубіння, відсутність виражених ознак гниття смерть ОСОБА_29 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 було виявлено патоморфологічні ознаки вторинної (алкогольної) кардіоміопатії жирового гепатозу, які являлися самостійними окремими прижиттєвими захворюваннями та в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_29 не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові та тканини нирки від трупа ОСОБА_29 виявлено етиловий спирт у концентрації 5,6 % у крові та 3,7% у тканині нирки. Така концентрація алкоголю в крові згідно орієнтовної таблиці у живих осіб може свідчити про прийом умовно смертельної дози алкоголю (Том 1 а.с. 126 -128);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження судово-медичного експерта № 88 від 05.09.19-04.10.2019 року, згідно якої забійна рана лобно-скроневої ділянки голови зліва з ушкодженням судин у ОСОБА_29 виникла від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів). Локалізація рани (ліва переднє-верхня половина голови), а також її характеристики, (форма, розміри, морфологічні властивості) вказують на більш ймовірне її утворення від удару у вказану ділянку голови. Особливості локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 на різних площинах тіла свідчать про неможливість виникнення їх внаслідок одного співударяння при падінні з положення стоячи на площину(Том 2 а.с. 104 -109).

Відповідно до ч.1 ст.89 КК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вищеперераховані докази отримані у порядку, встановленому КПК України, мають відношення до даного кримінального провадження, а тому визнає їх допустимими.

В зв`язку з цим посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні про недопустимість доказів наданих прокурором, суд розцінює як лінію його захисту з метою вигородити свого підзахисного від покарання за вчинене ними умисне тяжке кримінальне правопорушення.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показаннями потерпілих, свідків, дослідженим в судовому засіданні протоколом та відеозаписом проведеного слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 , матеріалами НСРД, висновками проведених експертиз, іншими доказами, які узгоджуються між собою та відображають реальний перебіг дослідженої судом події кримінального умисного правопорушення, вчиненого щодо покійної ОСОБА_8 .

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні з приводу того, що негласна слідча дія щодо аудіо-, відео контролю місця, де утримувався ОСОБА_3 , була проведена з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, суд оцінює критично.

Як вбачається з демонстрації відеозапису аудіо-, відео контролю місця, а саме ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області, де перебував ОСОБА_3 , то така негласна слідча дія була проведена з дотриманням вимог КПК України і є допустимим доказом, оскільки будь-яких сумнівів у достовірності того, що у ній приймав участь ОСОБА_3 у суду не виникає.

Крім того, будь-яких заяв про підробку звуко- і відеозапису від учасників судового провадження в порядку ст.359 КПК України в процесі судового розгляду не надходило.

Також суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень покійній ОСОБА_8 , їх кількості, механізму нанесення та локалізації, оскільки такі показання не відповідають у повному обсязі дослідженим в судовому засіданні доказам та свідчать про його бажання уникнути відповідальності за скоєне тяжке кримінальне правопорушення.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.04.2019 року встановлено, що посередині кімнати, у якій було виявлено труп ОСОБА_8 , біля порогу, виявлено частину керамічного посуду із речовиною ззовні схожою на фекалії. Разом із тим, уламки керамічного посуду виявлено і на столі, що стояв під вікном, а під час судово-медичної експертизи в забійній рані на голові у ОСОБА_8 часточок, сколів, тощо від керамічного посуду не виявлено.

Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_3 , вихідних даних отриманих під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_3 , пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення повністю знайшло своє підтвердження, а версія сторони захисту та обвинуваченого щодо можливого отримання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , від якого в послідуючому настала її смерть, внаслідок її падіння з висоти власного зросту на підлогу або керамічний посуд тощо, не узгоджується із здобутими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_3 та сприймаються судом, як відсутність щирого каяття або активного сприяння розкриттю злочину та бажання обвинуваченого уникнути справедливого покарання за вчинені останнім умисні злочини.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, доведена. При цьому суд вважає, що скоєння обвинуваченим умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та прийняття відповідного процесуального рішення. З огляду на це, показання обвинуваченого, дані в судовому засіданні, в яких він не визнає свою вину, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний ним умисний тяжкий злочин.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена, а його дії кваліфіковано вірно, а саме: за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого; за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» 24.10.2003р. № 7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст.50 КК України, рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст.65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною 6 ст.368 КПК України встановлено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд зазначив, що згідно зі ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Верховний Суд вказав, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Суд роз`яснив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як свідчать матеріали кримінального провадження та було встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , незважаючи на визнання своєї вини під час досудового розслідування та активного сприяння у розкритті злочинів, під час судового розгляду змінив свою позицію, не визнаючи вини, навіть під тиском беззаперечних на те доказів, щиросердечно не висловив свого жалю, не вибачився перед рідними покійної, вважає себе не винуватим у смерті ОСОБА_8 . Вказане свідчить про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 щирого каяття та засудження своїх дій, хоча саме умисні дії обвинуваченого по нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , призвели до тяжких та незворотних наслідків у вигляді її смерті. Відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 бажання усвідомити наслідки вчиненого ним злочину, виступає перешкодою у його подальшому виправленні та свідчить про відсутність в його діях щирого каяття або активного сприяння розкриттю злочину та засудження своїх дій.

Крім того, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого та наявність обставин, що обтяжують покарання, а також встановлення відсутності під час судового розгляду обставин, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує відповідальність, ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Також суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий 13.06.2017 року Калинівським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, не розкаявся у скоєному, офіційно не працевлаштований, на момент вчинення злочинів зловживав спиртними напоями, не має на утриманні осіб похилого віку, позбавлений батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей, не приймає участі у їх утриманні та вихованні, негативно характеризується по місцю проживання, відповідно до показів потерпілих та свідків вів паразитичний спосіб життя та схиляв до цього покійну ОСОБА_8 , до моменту смерті ОСОБА_8 неодноразово умисно наносив останній тілесні ушкодження.

Крім того, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи фізично розвинутим та здоровим чоловіком, умисно наносячи чисельні тілесні ушкодження ОСОБА_8 , зважаючи на її фізіологічні параметри, а саме: невеликий зріст та малу вагу, кулаком в область голови (яка є життєво важливим органом) та ногами в область ребер, після побиття ОСОБА_8 , залишив її саму, не надавши допомоги, спостерігав, як остання лежить на підлозі та не може самостійно піднятись, після чого пішов відпочивати.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №179 ОСОБА_3 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, він є особою з емоційно нестійким розладом особистості, ускладненим алкоголізацією. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За психічним станом не становить загрози для оточуючих.

Тому при призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_3 , його відношення до скоєного, думку потерпілих про призначення суворого покарання обвинуваченому та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.70 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення під час відбування покарання, тому остаточне покарання йому слід обрати за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим суддею Калинівського районного суду Вінницької області 13.04.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що з урахуванням винесеного у справі вироку він може спробувати сховатися від правосуддя з метою уникнення від покарання, суд вважає за необхідне до набуття вироком законної сили залишити обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13.04.2018 року на тимчасово вилучене майно, а саме: один жіночий кросівок із слідами бурого кольору; куртку чорного кольору із слідами РБК; кросівки та шкарпетки; вирізку із слідами РБК із занавіски; джинси, кофту темно-зеленого кольору, кофту синього кольору (в яких був одягнутий ОСОБА_3 ), згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 (вісім) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 обрати покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.71 КК України до знов призначеного покарання ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13.06.2017 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків у виді 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 13.04.2018 року, тобто з дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13.04.2018 року, на тимчасово вилучене майно, а саме: один жіночий кросівок із слідами бурого кольору; куртку чорного кольору із слідами РБК; кросівки та шкарпетки; вирізку із слідами РБК із занавіски; джинси, кофту темно-зеленого кольору, кофту синього кольору (в яких був одягнутий ОСОБА_3 ), які передано для зберігання до камери зберігання речових доказів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, - скасувати.

Речові докази по справі: поліетиленовий мішок, який скріплений биркою ОБ СМЕ, в середині якого знаходяться об`єкти дослідження відповідно до висновків №171, 172, 173, 174, 175, а саме: зразки крові ОСОБА_3 , змиви з рук ОСОБА_3 , курточку, светр, штани, лосини, пару кросівок, належні ОСОБА_32 , фрагмент тюлевої тканини, уламки керамічної чашки, 6-ть змивів РБК, що знаходяться у камері зберігання речових доказів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити; джинсові штани, светр, байкову кофту, болоньєву куртку, пару кросівок та пару шкарпеток, належні ОСОБА_3 , - повернути за належністю засудженому ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 395 КПК України вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку можна отримати в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_1