Cправа № 156/329/20
№ провадження 1-кс/156/41/20
У Х В А Л А

12 червня 2020 року смт. Іваничі
Слідчий суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 скаржника ОСОБА_4 , представників скаржника адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 29 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000009 від 09 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Іваничівського районного суду Волинської області зі скаргою від 24 березня 2020 року на постанову слідчого СВ Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 від 29 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000009 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України. Просить скасувати вказану вище постанову.
Скаргу обгрунтовує тим, що в провадженні Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області перебувало кримінальне провадження № 0000009 від 09 січня 2020 року за його заявою щодо протиправного заволодіння часткою майна у ПП «Вітчизна-Ф». Оскаржуваною постановою кримінальне провадження було закрито. З постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій. Вказує, що будучи допитаним в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні стверджував, що будь-яких коштів (дивідендів, поворотну фінансову допомогу) він не отримував. Слідчий, як на підставу закриття кримінального провадження посилався на покази ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно яких, відповідно до видаткового касового ордера № 17 від 21 листопада 2016 року йому було виплачено 499035 грн. дивідендів, також виплачено відповідно до видаткового касового ордера № 10 від 09 серпня 2016 року поворотну фінансову допомогу в сумі 100000 грн. Факт одержання грошових кошів на думку слідчого засвідчено його підписом в касових ордерах.
Вважає, що вказаний висновок слідчого не відповідає дійсності, оскільки він ніяких вказаних вище коштів не отримував та не ставив свій підпис на видаткових касових ордерах. Слідчий однобоко взяв до уваги покази ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які по своїй суті визнали підробку протоколу зборів засновників та використали підроблений документ при реєстрації Статуту та необґрунтовано прийняв рішення у кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження без проведення необхідних слідчих дій.
17 квітня 2020 року ОСОБА_4 надіслав доповнення до скарги де зазначає, що згідно статті 63 ГК України в Україні діють приватні унітарні та приватні корпоративні підприємства. Слідчим не вірно трактовані положення нової редакції статуту ПП « Вітчизна-Ф» (редакція 2017 року). Згідно редакції статуту 2017 року його пункт 7.1 викладено в наступній редакції «Розмір статутного фонду підприємства в грошовому еквіваленті складає 1000 грн., з яких внесок засновника ОСОБА_9 1000 грн. або 100 % Статутного фонду». В попередній редакції статуту (2013 рік) даний пункт був викладений в наступній редакції: «Розмір статутного фонду підприємства в грошовому еквіваленті складає 1000 грн., з яких внесок ОСОБА_9 складає 300 грн., ОСОБА_4 560 грн., ОСОБА_8 140 грн. підтверджуючі документи на купівлю саме частки в статутному капіталі підприємства ОСОБА_4 надані органу досудового розслідування. Підроблюючи статут підприємства в редакції 2017 року ОСОБА_9 фактично перетворила корпоративне підприємство із трьома засновниками на унітарне підприємство де вона є єдиним власником. Для приватного підприємства діюче законодавство не передбачає одночасного існування власника підприємства, в даному випадку ОСОБА_9 , якій за статутом 2017 року належить 100 % статутного фонду та учасників із незрозумілим правовим становищем по управлінню підприємством, оскільки вони не мають жодної частки в його статутному фонді. ОСОБА_4 новою редакцією статуту (2017 рік) протиправно позбавлений своєї частки в статутному фонді ПП «ВІТЧИЗНА-Ф», яка фактично була «контрольним пакетом» статутного фонду, що унеможливлює згідно діючого законодавства його участь в управлінні підприємством. Зазначає, що з фактичного власника ОСОБА_4 ПП «ВІТЧИЗНА Ф» був виключений та отримав невизначений законом статус у даному підприємстві. Зазначає, що саме на вчинення правочинів з використанням підроблених документів за наслідком яких ОСОБА_9 протиправно заволоділа частиною майна підприємства, а саме, часткою в статутному фонді ПП «ВІТЧИЗА-Ф» учасника підприємства ОСОБА_4 , чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 206-2 КК України - протиправне заволодіння майном підприємства. Вважає, що висновки слідчого викладені у постанові про закриття кримінального провадження не відповідають фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні представники скаржника адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимоги скарги підтримали із підстав викладених у ній та додатково пояснили, що в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 206-2 КК України, а тому підстав для закриття кримінального провадження немає. Слідчий передчасно виніс оскаржувану постанову не встановивши у діях винних осіб складу кримінального правопорушення та однобічно провівши досудове розслідування.
ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просить її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України. В диспозиції вище вказаної статті зазначено протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації у тому числі частками, акціями, паями їх засновників, учасників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації, однак будь-яких із перелічених протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинено не було. Слідчим належно здійснено досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні та обґрунтовано прийнято постанову про закриття кримінального провадження.
Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000009 від 09 січня 2020 року, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні слідчого СВ Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0000009 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України.
Слідчий ОСОБА_7 постановою від 29 лютого 2020 року вказане кримінальне провадження закрив у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Іваничівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2019 року було внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 09 січня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України.
19 січня 2020 року слідчим СВ Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 було допитано в якості свідка ОСОБА_9 та відповідно було складено протокол допиту свідка. Того ж дня слідчим було проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 з свідком ОСОБА_9 за участю представників потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6
26 лютого 2020 року було допитано в якості свідка ОСОБА_8 .
Досудовим розслідуванням було встановлено, що 26 березня 2012 року власником підприємства ПП «Вітчизна-Ф», шляхом спадкування стала ОСОБА_9 . Створивши новий статут , 06 серпня 2013 року, ПП «Вітчизна-Ф», ОСОБА_9 стала засновником підприємства, а ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стали його учасниками. ОСОБА_9 було продано ОСОБА_4 частину своєї частки в розмірі 560 грн., що становило 56 % статутного капрпіталу підприємства, а ОСОБА_8 частину своєї частки в розмірі 140 грн., що становили 14 % статутного капіталу підприємства. Продані частки стали незмінними. У зв`язку із обставинами, які виникли між ПП «Вітчизна-Ф» та АТ «Ощадбанк» було змінено статут підприємства за згодою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , який останній надав згоду у телефонному режимі. Відсоток ОСОБА_4 від прибутку підприємства не змінився і ніяких матеріальних збитків від того, що його виключили з учасників підприємства він не поніс. Відповідно до видаткового касового ордера № 17 від 21 листопада 2016 року ОСОБА_4 було виплачено 499035 грн. дивідендів. Окрім цього, відповідно до видаткового касового ордера № 10 від 09 серпня 2016 року ОСОБА_4 було виплачено поворотну фінансову допомогу в сумі 100000 грн. і ще 50000 грн., що підтверджується копіями видаткових касових ордерів № 10 від 09 серпня 2016 року та № 11 від 10 серпня 2016 року. Факт одержання вказаних грошових коштів засвідчено підписом ОСОБА_4 в обох видаткових касових ордерах.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно ПП «Вітчизна-Ф» у власності жодних земельних ділянок чи інших об`єктів нерухомості немає. У п. 2.2 Статуту ПП «Вітчиза-Ф» в редакції 2017 року вказано, що учасниками підприємства є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Відповідно до п. 8.5 Статуту в редакції 2017 року часткою ОСОБА_4 від прибутку підприємства є 56 %, тобто такою ж часткою, яка була зазначена у Статуті ПП «Вітчизна-Ф» в редакції 2013 року. Також слідчим було встановлено, що в ході допитів ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було встановлено, що з 2017 року збори по виплаті дивідендів засновнику та учасникам підприємства не проводилися.
Проаналізувавши доводи скаржника, його представників, протоколи його допитів, допитів свідків та описані вище докази, слідчий прийшов до висновку, що в даному випадку фактів протиправного заволодіння майном підприємства, частки ОСОБА_4 встановлено не було, так як у ПП «Вітчизна-Ф» власного майна немає.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування , яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим в повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Під час досудового розслідування слідчим не здобуто доказів вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення.
На підставі вказаного, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені всі необхідні та можливі слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях працівників поліції кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України, а тому приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду наведеного, слідчий суддя в задоволені скарги відмовляє.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 29 лютого 2020 року - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений 22 червня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1