Справа № 158/436/20
Провадження № 1-кп/0158/77/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000804 відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, перебуваюючого на примусовому лікуванні у КП "ВОПЛ смт. Олика" Волинської обласної ради, згідно ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 04.04.2019 року про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.10.2019 року продовжено термін примусових заходів медичного характеру в умовах звичайного нагляду, у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, -

в с т а н о в и в:

02.03.2020 року з прокуратури Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури до Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000804 щодо ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 20 грудня 2019 року близько 05 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в 3-му відділенні КП "ВОПЛ смт. Олика" Волинської обласної ради, смт. Олика, Ківерцівського району, вул. Замкова, 28, куди був поміщений згідно ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 04.04.2019 року про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та якому ухвалою Ківерцівського районного суду від 15.10.2019 року продовжено термін примусових заходів медичного характеру в умовах звичайного нагляду, переслідуючи мету незаконного залишення спеціалізованого лікувального закладу, скориставшись неуважністю медичних працівників, здійснив втечу з КП "ВОПЛ смт. Олика" Волинської обласної ради, яке, згідно п. 2.4. розділу 2 Положення про психіатричний заклад, затвердженого наказом в.о. головного лікаря ВОПЛ №2 № 1-од від 03.01.2017 року, забезпечує здійснення примусових заходів медичного характеру з посиленим та звичайним наглядом.

За таких обставин ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, а саме втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили клопотання задовольнити частково, застосувавши до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Особа, стосовної якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , в судовому засіданні вину у скоєному суспільно-небезпечному діянні визнав повністю, дав поянесння, які не суперечать обставинам встановлем у кримінальном провадженні, просив застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Разом з тим, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України підтверджується показами законного представника ОСОБА_5 .

Крім того, згідно висновку судово-психіатричного експертизи № 49 від 19.02.2020 року, встановлено, що ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії. Наявний психічний розлад позбавляв його на момент вчинення інкримінованих протиправних діянь і позбавляє на даний час можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із посиленим наглядом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 року № 7 роз`яснено, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 1 частини 1 статті 503 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

В силу ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, а саме втечу із спеціалізованого лікувального закладу, у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із посиленим наглядом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Керуючись ч. 2 ст. 292, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Луцьк, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із посиленим наглядом, про що йому оголосити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1