Справа № 184/171/20
Номер провадження 1-кп/184/97/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000769 від 29.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

28.10.2019 о 08 годині 54 хвилин, ОСОБА_3 знаходився в приміщенні магазину «Вінтаж», який розташований по вул. Чехова, 3 в м. Покров Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 ..

В цей же день та час, знаходячись в приміщені магазину «Вінтаж», який розташований по вул. Чехова, 3 м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи умисно, із корисливих спонукань, таємно викрав набір торцевих насадок з тріщаткою марки «Сталь», вартістю 480 гривень.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, 03.11.2019 о 12 годині 01 хвилина ОСОБА_3 знаходився в приміщенні магазину «Вінтаж», який розташований по вул. Чехова, 3 в м. Покров Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 .

В цей же день та час, знаходячись в приміщені магазину «Вінтаж», який розташований по вул. Чехова, 3 м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав набір торцевих насадок марки «МТХ», вартістю 445 гривень.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та надав показання, що восени 2019 року в обідній час, точної дати не пам`ятає, він зайшов до магазину «Вінтаж», що розташований на вул. Чехова в м.Покров, де побачив набір інструментів ключі з тріщаткою, які лежали на стелажу. Переконавшись, що його дій ніхто не побачить, він поклав інструменти в кишеню, вийшов з магазину та відразу пішов на ринок, розташований поруч з магазином, де віддав інструменти під реалізацію своєму знайомому, отримавши за це 100 грн. Через кілька днів від вищевказаних подій, він знову зайшов до магазину «Вінтаж», звідки викрав ще один набір інструментів, який також віддав під реалізацію знайомому, за що знову отримав 100 грн.

У вчиненому розкаюється, пояснивши мотиви вчиненого відсутністю коштів на харчування.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» доведена повністю:

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працює та заробляє тимчасовими підробітками, неодружений, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та визначенням остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винуватого, відсутність попередніх судимостей, необхідність здійснення догляду за матір`ю похилого віку, встановленні обставини справи, наявність пом`якшуючої обставини, мотиви вчинення правопорушення, заслухавши думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому злочину, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його зміни або скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: - два набори інструментів (набір торцевих насадок з тріщаткою марки «Сталь» та набір торцевих насадок марки «МТХ»), передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілій.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1