Справа № 168/275/20
Провадження № 1-кс/168/109/20
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна

29 квітня 2020 року слідчий суддя Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому зазначає, що 24.04.2020 року внесені до ЄРДР за №0000106 та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України, за фактом того, що 22.04.2020 р. близько 14.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході сварки умисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
24.04.2020 р. під час огляду місця події на території подвір`я, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на землі на відстані від паркану 2 м. було виявлено та вилучено дерев`яну палицю, довжиною 1,25 м., діаметром 7 см. та яку було опечатано паперовою биркою №1 з підписами понятих та слідчого. Вказана палиця постановою слідчого визнана речовим доказом в даному кримінальному провадженні, оскільки зберегла на собі сліди злочину і є предметом вчинення злочину, відповідає вимогам ст. 98 КПК, а тому підлягає арешту.
Слідчий зазначає, що не накладення арешту на вказану палицю призведе до її вилучення, може призвести до її реалізації (продажу), проведення ремонтних робіт, пошкодження, або знищення.
Слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності в зв`язку із зайнятістю при проведенні слідчих дій. Інші особи, які повідомлялись про час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились.

Враховуючи, що за змістом ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, то згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що в клопотанні слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2020 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження №0000106) за зверненням ОСОБА_5 про те, що в ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин в ході сварки умисно наніс йому декілька ударів деревяною палилецею, чим заподіяв тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом огляду місця події від 24.04.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 на землі на відстані від паркану 2 м. було виявлено та вилучено дерев`яну палицю, довжиною 1,25 м., діаметром 7 см. та яку було опечатано паперовою биркою №1 з підписами понятих та слідчого.

Вказане майно постановою слідчого Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 24.04.2020 р. визнано речовим доказом.

Виходячи зі змісту ст. 173 КПК під час розгляду клопотання про накладення арешту особа, яка його подала, має довести необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК.

Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту.

Так, в клопотанні відсутні відомості про те, що річ, на яку просить слідчий накласти арешт, є майном, в розумінні закону, яке може бути відчужене, не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів, що само по собі виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.

Крім того, інкриміновані дії відбулись 22.04.2020 р., огляд місця події під час якого вилучено цю палицю проведено 24.04.2020 р., палиця була виявлена на вулиці на землі, де знаходилась впродовж цього часу, що не доводить існування загрози знищення майна.

Зі змісту положень ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначене, зокрема, відповідне обґрунтування його необхідності, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Будь яких доказів чи конкретних фактів, що свідчать про володіння вказаним майном певними особами, не надано.

Слідчим не доведено ризиків щодо можливості приховування майна. Саме по собі визнання органом досудового розслідування майна речовим доказом не є підставою для накладання арешту на майно з метою його збереження.

Слідчим не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, слідчим жодним чином не доведено існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений.

Більш того, з тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та чисельних посилань на положення КПК України, без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на вилучену 24.04.2020 р. в ході огляду місця події дерев`яну палицю, довжиною 1,25 м., діаметром 7 см., яка опечатана паперовою биркою №1 з підписами понятих та слідчого, і яка визнана речовим доказом, відповідно до постанови слідчого є безпідставним та немотивованим, у зв`язку з чим, в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 370-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 24.04.2020 р. відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддяОСОБА_1