ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2191/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/121/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 10 листопада 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 8 червня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 та 70 цього Кодексу до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 червня 2015 року у виді 3 (трьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 13 жовтня 2018 року, тобто з моменту взяття його під варту у кримінальному провадженні № 0000033 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаючи, що рослини коноплі є наркотиковмісними, 10 листопада 2017 року у АДРЕСА_1 , незаконно зберігав поміщений у поліетиленовий пакет наркотичний засіб для особистого вживання. 10 листопада 2017 року працівниками поліції за адресою: смт.Дружба, вул. Лесі Українки, 7/4, Теребовлянського району Тернопільської області було проведено санкціонований обшук, під час якого ОСОБА_7 добровільно видав поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору та насіння невідомої речовини.

Згідно з висновком експерта № 2-945/17 від 14 листопада 2017 року вилучена у ОСОБА_7 подрібнена речовини рослинного походження зеленого кольору, яка містилась у двох пакетах, має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить каннабіноїди (канабінол, канабідіол), зокрема тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- канабісом. Загальна маса речовини рослинного походження зеленого кольору у двох пакетах, у висушеному вигляді (в перерахунку на суху речовину), становить 22,39 грама.

Відповідно до вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, обіг вилученого у ОСОБА_7 наркотичного засобу заборонено.

В апеляційній скарзі прокурор Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини засудженого та правильності кваліфікації його дій, вказує про неправильно визначений судом початок строку відбуття покарання.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визначив початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 з 13 жовтня 29018 року, тобто з моменту взяття його під варту в іншому кримінальному провадженні, обвинувальний акт у якому на даний час перебуває у стадії судового розгляду.

Апелянт вважає, що суд вирішив питання щодо строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, оскільки цей строк, як строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , у розумінні положень ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, закінчиться з моменту набрання законної сили вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року.

Просить змінити вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року та визначити початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 з моменту набрання вказаним вироком законної сили.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, навів аналогічні викладеним у ній мотиви і просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та визначити строк відбуття покарання ОСОБА_7 з моменту набрання законної сили Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін вирок суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Аналіз матеріалів кримінального провадження дає колегії суддів підстави для висновку, що доводи прокурора про неправильно визначений судом початок строку відбування покарання ОСОБА_7 є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Як слідує з вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року, початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 судом визначено з 13 жовтня 2018 року дати взяття його під варту у кримінальному провадженні №0000033 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, обвинувальний акт у якому на даний час перебуває у стадії судового розгляду у Збаразькому районному суді Тернопільської області.

У відповідності до ч.1 ст.1 закону України Про попереднє ув`язнення попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, нормами КПК України у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, та попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, за приписом якої такий закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000428 від 10 листопада 2017 року, в якому ухвалено вирок 29 січня 2020 року, обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту. Тобто, в межах даного кримінального провадження він під вартою не утримувався.

Кримінальне провадження № 0000033 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, в якому до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даний час перебуває у стадії судового розгляду у Збаразькому районному суді Тернопільської області.

Таким чином, визначивши обвинуваченому ОСОБА_7 строк відбування покарання у кримінальному провадженні № 0000428 з часу його затримання в іншому кримінальному провадженні № 0000033 , суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що у відповідності до ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити та змінити вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року, визначивши обвинуваченому ОСОБА_7 початок строку відбуття покарання з моменту набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.532 КПК у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 в частині визначення початку строку відбуття покарання змінити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року законної сили з 29 квітня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.