Справа № 199/812/19
У Х В А Л А
іменем України
17 грудня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду було продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26 грудня 2019 року.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку дії раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу на 60 днів. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, оскільки будь-які визначені законом ризики відсутні, обвинувачений інкримінованого йому злочину не вчиняв, має три дитини, ні на кого впливати не буде і переховуватися ні від кого також не буде. Просять замінити обвинуваченому, який тривалий час утримується під вартою, запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що останній, який є особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку нового тяжкого умисного злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість і підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, та вищезазначені негативні відомості про особу обвинуваченого, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, а також характер пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, попри тривалий строк утримання обвинуваченого під вартою, який враховується судом та зобов`язує суд більш ретельно перевірити підстави утримання обвинуваченого під вартою, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, окрім вищенаведених обставин, і на характері пред`явленого обвинувачення у повторному вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого. Окрім цього, саме позиція сторони захисту (зайнятість та неявки захисника ОСОБА_8 ) обумовили на початковому етапі затягування строку винесення остаточного рішення в справі.

Відповідні заперечення сторони захисту судом відхиляються як безпідставні та спростовані вищенаведеними фактичними обставинами.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 333, 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на строк до 15 лютого 2020 року.

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:

17.12.2019