Провадження № 11-кп/824/1391/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
21.01.2020 року під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , яке обґрунтовано подальшим існуванням ризиків, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу останньому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у якому обвинувачується останній, врахуванням даних про особу обвинуваченого та неможливістю застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 із утриманням на гауптвахті на 60 днів, тобто до 20 березня 2020 року включно. Визначено ОСОБА_7 заставу 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.
У своїх запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при обтяжуючих обставинах, вчинений під час іспитового строку, окрім того схильний до невиконання обов`язків. Відповідно до службової характеристики зарекомендував себе з негативної сторони. Зазначає, що необґрунтованими є посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я і міцність соціальних зв`язків, оскільки за час проходження служби ОСОБА_7 проходив два медичних огляди військово-лікарської комісії і був придатним для проходження військової служби. Вважає, що прокурором повністю доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин захисник обвинуваченого має право на оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки вони знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 04.02.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , та ухвалою апеляційного суду від 14.02.2020 року провадження призначено до розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на етапі підготовчого провадження судового провадження у перший інстанції. Тобто це питання вирішувалось на етапі який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Рішення про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував доведенням існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення. При цьому, судом зроблений висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти зазначеним ризикам.
Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, які ґрунтуються на вимогах закону, відповідають матеріалам кримінального провадження, у зв`язку із чим із цими висновками колегія суддів погоджується.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання до семи років позбавлення волі, вік та його стан здоров`я, який не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений під час іспитового строку за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, вчинив новий умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, та крім того упродовж майже 2 років втретє притягується до кримінальної відповідальності за тяжкі умисні злочини, не став на шлях виправлення, та вчергове міг залишити військову частину НОМЕР_1 , особу обвинуваченого, його службову характеристику, відповідно якої ОСОБА_10 зарекомендував себе з негативної сторони, до виконання свої службових обов`язків відносився байдуже та авторитетом в колективі не користується, зазначені обставини підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням відповідного розміру застави, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 вчинив інкримінований йому умисний злочин, будучи звільненим від відбування призначеного 28.08.2019 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік і 6 місяців на підставі ст. 75 КК України, отже характер вчиненого ОСОБА_11 злочину, який полягає у невиконанні обов`язків військової служби, тобто обов`язків, встановлених законодавством України, свідчить про те, що він схильний до невиконання цих обов`язків.
Доводи захисника ОСОБА_8 , щодо непомірного розміру суд враховує, що ОСОБА_10 обвинувачується в умисному злочині, будучи звільненим від відбування призначеного 28.08.2019 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік і 6 місяців на підставі ст. 75 КК України, чим порушив обов`язок не вчиняти новий злочин у період іспитового строку та, як наслідок, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за скоєні ним злочини, що було враховано при визначенні розміру застави, яка відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Доводи захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без зміни.

Головуючий:

Судді: