У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001821, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бельци Республіки Молдова, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 листопада 2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, та, якщо в названому документі будуть виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Вважає, що в обвинувальному акті повністю дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у фабулі обвинувачення зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин скоєння ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, анкетні дані вказані вірно.
Зауважує, що право обвинуваченого на захист жодним чином не було порушено, що підтверджується позицією обвинуваченого, який вважав за можливе призначити справу до судового розгляду.
Вказує на те, що не зазначення дати складання обвинувального акту є формальним порушенням і жодним чином не впливає на допущення порушення прав обвинуваченого, оскільки вказана обставина є технічною помилкою, допущеною слідчим. При цьому, відмічає, що обвинувальний акт складався та затверджувався в один день 10.10.2019 р. в службовому кабінеті № 3 Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.
Наголошує на тому, що прийнявши рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд залишив поза увагою позицію обвинуваченого про можливість призначення справи до судового розгляду, чим допустив порушення ст. ст. 21, 28 КПК України стосовно прав обвинуваченого на розгляд провадження відносно нього в розумні строки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 11.10.2019 р. надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0001821 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Дослідивши обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам п. п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне.
З тексту обвинувального акту не зрозуміло, що із зазначеного в ньому є фактичними обставинами, а що є формулюванням обвинувачення, оскільки спочатку зазначено, що «обвинувачення висувається», зазначено особу, якій воно висувається, зазначені фактичні обставини і кваліфікація дій особи, тобто формулювання обвинувачення, однак далі за текстом вказано: «формулювання обвинувачення», після чого викладені деякі з фактичних обставин, зазначених у висунутому обвинувачення і вказана кваліфікація. При цьому відсутнє визначення знайдених у ОСОБА_6 рослин як наркотичних засобів, тобто фактично не описаний предмет злочину.
За таких обставин не можливо однозначно зрозуміти, яке саме обвинувачення за яких встановлених прокурором фактичних обставин висувається ОСОБА_6 або викладене спочатку, або те, що продубльоване нижче, в якому відсутнє посилання на предмет злочину.
На думку суду, така неконкретність обвинувачення є суттєвим порушенням права особи на захист, а також не дозволяє суду визначити межі обвинувачення, в яких суд повинен розглядати справу, адже справи в межах КПК України суд розглядає лише щодо злочинів.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено дату його складання, а вказано лише дату затвердження прокурором.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.
При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У разі недотримання прокурором, на якого покладено обов`язок висувати обвинувачення, зазначених вище вимог закону, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Крім того, відповідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 р., суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Даний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини у справах «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 р. та «Ващенко проти України» від 26.06.2008 р., зазначав, що обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51). Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Аналіз положень ст. ст. 42, 291, 91 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_6 , формулювання обвинувачення не відповідає викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При викладенні фактичних обставин злочину зазначено, що вилучена в ході обшуку домоволодіння ОСОБА_6 речовина, відповідно до висновку експерта, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, в перерахунку на суху речовину становить 48,45 г. Натомість, при формулюванні обвинувачення, не зазначено яка речовина була виявлена та вилучена під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 та її вага. Відсутність зазначених обставин в обвинувальному акті позбавляє можливості дійти висновків як про наявність чи відсутність складу інкримінованого ОСОБА_6 злочину, так і про наявність самої події, порушує право на захист обвинуваченого, що належить до однієї із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, та свідчить про безумовну наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на недоліки обвинувального акту, як на обставини, що перешкоджають вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та визначення межі судового розгляду, і обґрунтовано виніс ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3