В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року за № 0008038 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , 14.11.2019 року, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

26.11.2019 року, на підставі положень ст. 468 КПК України, між прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділений повноваженнями у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України невідкладно перейшов до її розгляду.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Також в ході підготовчого судового засідання на розгляд поставлено питання щодо безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Так, прокурор та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що ОСОБА_3 взимку 2006 року, в мережі інтернет на сайті «Вконтакте» знайшов оголошення про продаж кастету за 50 грн. і в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на придбання даного кастету з метою його подальшого незаконного носіння при собі як холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 замовив даний кастет, який йому було надіслано продавцем шляхом поштового відправлення. Отримавши даний кастет у посилці та оплатиши його у відділенні «Укрпошти», що по вул. Микитинека у м. Києві, ОСОБА_3 розпочав періодично незаконно носити кастет при собі, як холодну зброю, в кишенях одягу та носильних речах, з метою можливого застосування даного кастета для нанесення тілесних ушкоджень іншим особам у разі виникнення такої потреби, а також з метою похизуватися перед іншими особами самим фактом наявності у нього кастета.

24.09.2019 року, приблизно о 16:30 год., ОСОБА_3 , в черговий раз взявши із собою кастет, вийшов з місця проживання - з квартири АДРЕСА_2 , на вулицю та проходячи двором біля будинку № 34/2 по бульвару Перова у м. Києві, був зупинений працівниками поліції та зізнався у незаконному носінні кастету, продемонструвавши його наявність при собі у передній кишені його кофти.

В подальшому, під час проведення огляду, в період часу з 18.06 год. до 18.10 год. 24.09.2019 року, ОСОБА_3 самостійно дістав з передньої кишені кофти, в які він був одягнений, кастет, який він незаконно носив, та видав кастет працівниками слідчо-оперативної групи Дніпровського управління поліції ГУНП у місті Києві, якими було вилучено вказану холодну зброю.

Згідно висновку експерта № № 8-2/964 від 12.11.2019 року, наданий на дослідження кастет належить до контактної холодної зброї ударно-дробильної дії, який виготовлено саморобним способом, по типу кастетів.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки він своїми умисним діями, вчинив носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділений повноваженнями у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи холодної зброї №8/2-964 від 12.11.2019 року, у сумі 1256 грн. 08 коп.

Речовий доказ кастет, який зберігається в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити сторонам.

Суддя: