Дата документу 06.03.2020 Справа № 554/1937/20
Провадження № 1-кс/554/3228/2020
У Х В А Л А
06 березня 2020 року м. Полтава
У період часу з 17:00 год. 05.02.2020 року по 09:00 год. 06.02.2020 року, невстановлені особи, шляхом пошкодження петлей дверей, проникли до торгівельного кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали паливно- мастильну продукцію, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку, розмір якого на даний час встановлюється.
03.03.2020 року за адресою : АДРЕСА_2 , проведено огляд речей які добровільно видав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 полімерні каністри: одна з них об`ємом 5 л. моторне мастило «Gazpromneft Standard 15W-40 API SF/CC», ще одна каністра 4 POLUS «Antifreeze», ще одна каністра 4 л. з моторним мастилом «Mobil Super 1000» 15 W 40 Muitigrade Motor Oil, дані речі належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
03.03.2020 року, винесено постанову про визнання речовим доказом речей які було вилучено у ОСОБА_6 .
Підставою для накладення арешту на вище перераховане майно 3 полімерні каністри: одна з низ об`ємом 5 л. моторне мастило «Gazpromneft Standard 15W-40 API SF/CC», ще одна каністра 4 POLUS «Antifreeze», ще одна каністра 4 л. з моторним мастилом «Mobil Super 1000» 15 W 40 Muitigrade Motor Oil, є сукупність підстав вважати, що вони є доказом вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин.
Метою накладення арешту, є забезпечення збереження речових доказів, арешт на які, відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів із метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень. Оскільки накладення арешту на тимчасово вилучені речі, є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також їх вилучення, є необхідним для забезпечення їх зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України, з метою недопущення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, у даному випадку доцільно застосувати спосіб арешту, що полягатиме у зберіганні речових доказів у власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримала, просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що майно, а саме:3 полімерні каністри: одна з них об`ємом 5 л. моторне мастило «Gazpromneft Standard 15W-40 API SF/CC», одна каністра 4 POLUS «Antifreeze», і одна каністра 4 л. з моторним мастилом «Mobil Super 1000» 15 W 40 Muitigrade Motor Oil, вилучені під час проведення огляду місця події від 03.03.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 03.03.2020 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на майно вилучене 03.03.2020 року, під час огляду проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав 3 полімерні каністри: одна з них об`ємом 5 л. моторне мастило «Gazpromneft Standard 15W-40 API SF/CC», одна каністра 4 POLUS «Antifreeze», і одна каністра 4 л. з моторним мастилом «Mobil Super 1000» 15 W 40 Muitigrade Motor Oil, дані речі належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1