Дата документу 12.12.2019 Справа № 937/9547/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/9547/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1214/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє 17.11.2017 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:
Згідно зі змістом судового рішення, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНАП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Мелітополської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2019року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля території будинку №11, розташованого по вулиці Гагаріна м. Мелітополя Запорізької області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та умисно наніс йому один удар рукою в голову, завдавши останньому фізичну біль. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, шляхом ривку з рук потерпілого, відкрито викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон, марки та моделі «Samsung S7252», в корпусі чорного кольору, s/n НОМЕР_1 , imeil: НОМЕР_2 , imeil2: НОМЕР_3 вартістю 800 грн., який знаходився у чохлі по типу «книжка», зі шкірозамінника, чорного кольору, вартістю 130 грн., під яким знаходилось пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого, в телефоні знаходилась сім картка, оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 грн., на мобільному рахунку якої грошових коштів не було та сім картка, оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 30 грн., на мобільному рахунку якої грошових коштів не було, також знаходилась картка пам`яті «micro cd», об`ємом 4 Gb, яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, тим самим відкрито викрав вищезазначене майно та з місця вчинення злочину пішов, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 990 грн.

За наявністю достатніх доказів по кримінальному провадженню 19.11.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила, що слідчим та прокурором не доведено необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як не надано вагомих доказів того, що підозрюваний може залишити місце свого проживання, буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Посилання у клопотанні як на підставу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на той факт, що 19.03.2018 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області направлений обвинувальний акт за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, слідчий суддя не прийняв до уваги, оскільки це порушує ст.17 КПК України щодо презумпції невинуватості. Однак враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його особу, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, вік, стан здоров`я, сімейний стан, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, але існує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою запобігання ухилення від кримінального покарання, слідчий суддя дійшла висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що судом необґрунтовано відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор вважає, що судом не враховано всі вказані у клопотанні слідчого ризики, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, обставини та їх обґрунтування, у зв`язку з чим судом зроблено неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу. На думку апелянта, наявні беззаперечні та достатні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.11.2019 та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком в СІЗО-10 м. Запоріжжя строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного і його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Так, слідчий суддя погодилась з обґрунтованістю підозри, однак не погодилась із всіма заявленими у клопотанні ризиками, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України, а лише встановила наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України та дійшла висновку, що прокурор і слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді адже вони ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення по суті заявленого клопотання, слідчий суддя врахувала обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого обрала запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апелянта на предмет наявності ризику впливу на неповнолітнього свідка ОСОБА_12 є обґрунтованими (хоча в самому клопотанні лише зазначалось про існування цього ризику, однак не наводилося обставини які свідчили про його обґрунтованість). Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі як і під час розгляду клопотання не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема такого, як цілодобовий домашній арешт, для запобігання цьому ризику.

Доводи прокурора щодо наявності ризику переховування, носять лише характер припущення. При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про допущення підозрюваним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя дотрималась вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4