Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/50/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України
відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити та зобов`язати підозрюваного ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, мотивуючи тим, що з оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що з усіх ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення в своєму клопотанні, слідчий суддя дійшов переконання про існування лише одного ризику, а саме ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. При цьому в оскаржуваній ухвалі не вказано, які саме докази, обставини або фактори дали слідчому, крім тяжкості підозри, підстави вважати, що подібний ризик, навіть у мінімальному вигляді, дійсно існує. Крім того, обравши щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя поклав на ОСОБА_7 низку обов`язків, деякі з яких підозрюваним не можуть бути виконані. Зокрема, накладений слідчим суддею на ОСОБА_7 оскаржуваною ухвалою обов`язок утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях. При цьому, слідчий суддя не врахував, що потерпіла та свідок ОСОБА_10 є безпосередніми сусідами підозрюваного ОСОБА_7 , з якими він не може не спілкуватися в побуті, свідок ОСОБА_11 є співмешканкою підозрюваного ОСОБА_7 , з якою вони проживають разом в одному будинку однієї сім`єю, свідок ОСОБА_12 - падчеркою підозрюваного ОСОБА_7 , яка проживає з підозрюваним в одному домоволодінні, але в різних будинках, тобто в одному дворі, а свідок ОСОБА_13 - товаришем підозрюваного ОСОБА_7 , з яким вони разом неофіційно працюють, тобто виконують різні роботи по найму. Наведе свідчить про об`єктивну неможливість виконання підозрюваним ОСОБА_7 такого покладеного на нього слідчим суддею обов`язку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 17.11.2019 року близько 14 год. 40 хв. разом з ОСОБА_14 перебували в будинку за місцем її проживання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , де в цей час між ними виник словесний конфлікт. В ході раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, та цілеспрямовано, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-безпечних наслідків ОСОБА_7 , підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_14 , вхопив правою рукою останню за верхній одяг в області грудної клітини, та кулаком лівої руки наніс один удар в область правої скроні, та серію із 2-3 ударів в область пренісся. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 різко відпустив потерпілу ОСОБА_15 , яка не втримала рівновагу та впала на підлогу лівим боком, після чого, ОСОБА_7 , наніс ще серію ударів кулаками рук в обличчя потерпілій ОСОБА_14 , внаслідок чого вона на деякий час втратила свідомість. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , спричинив потерпілій ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, які відносять до тяжких тілесних ушкоджень та легкого ступеня тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_7 , після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2020 у задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовлено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за їхньою першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. Початок строку дії особистого зобов`язання з дня винесення цієї ухвали. Особисте зобов`язання встановлено у межах існуючого двохмісячного строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2020 року.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має вік 58 років, має постійне місце проживання та реєстрацію на території м. Кропивницький, з не спростованих слів захисника підозрюваного його підзахисний співпрацює із слідством та не уникає його. Слідчий суддя вважав, що на даному етапі досудового слідства такий запобіжний захід у вигляді, як особисте зобов`язання забезпечить належне існування підозрюваного, при цьому за наявності доказів продовження злочинної діяльності може бути змінений на більш суворий. Жодні дані (докази) стороною обвинувачення при розгляді клопотання щодо продовження підозрюваною вчинення аналогічних дій та інші, крім наявності обґрунтованої підозри, слідчому судді не надано, а у клопотанні слідчого не обґрунтовано, а тому вважав доцільним застосувати до піозрюваного більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язується встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім обставин, визначених у ст.177 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням слідчого є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного захололу у вигляді домашнього арешту немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Так, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дійшов обґрунтованих висновків про недоведеність обставин, за яких застосування менш суворих запобіжних заходів є неможливим.

Також слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вік 58 років, має постійне місце проживання та реєстрацію на території м. Кропивницький. Крім того, відсутні докази, що за наявності сталих соціальних зв`язків буде уникати слідства та суду, за час проведення досудового розлідування будь-яких порушень підозрюваним вчинено не було.

Однак, сам факт підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням насильства, вказує про наявність мінімального ризику щодо можливого вчинення підозрюваним аналогічних кримінальних правопорушень у подальшому, оскільки досудове слідство фактично завершено.

При цьому, колегія суддів вважає, що заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під домашнім арештом, який, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою.

Отже, з огляду на наведене, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, з урахуванням його процесуальної поведінки, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який також зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з цим, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на нього передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, також є не переконливими доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо скасування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, оскільки незастосування до підозрюваного жодного із заходів забезпечення кримінального провадження не дасть гарантії виконання останнім покладених на нього обов`язків та не забезпечить підтримання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Більш того, даний запобіжний захід, який застосований до ОСОБА_7 є більш міяким запобіжним заходом з передбачених ч.1 ст.176 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4