ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2425/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/164/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.1, 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187КК України та йому призначено остаточне покарання ,із застосуванням ст. 70 КК України, у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.02.2016 року на підставіч.5 ст.72КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 15.02.2007 року по 06.11.2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання з 15.02.2007 року, кінець строку 24.05.2020 року.
До Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання в.о. начальника Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» та спостережної комісії Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року відмовлено в задоволенні подання.о. начальника Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» та спостережної комісії Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину стосовно своїх близьких родичів; під час розгляду Апеляційним судом Черкаської області кримінальної справи у 2007 році він вину визнавав частково; лише у серпні 2018 року визнав свою вину у вчиненні злочинів, за які його засуджено; з дослідженої характеристики вбачається, що під час відбування покарання у Сокирянській виправній колонії (№67) і Петровській виправній колонії (№49) він характеризувався негативно, тільки з березня 2018 року засуджений почав брати участь у програмах диференційно-виховного впливу; не зважаючи на те, що засуджений працює з 2016 року, він тільки перед отриманням пільги погасив судові витрати, присуджені до стягнення за вироком суду від 03.10.2007 року.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року та застосувати до нього засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї вимог захисник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_7 за відсутності виконавчого листа відшкодував судові витрати по справі, на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження давав щирі свідчення, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин; під час відбування, як зазначене з мотивувальній частині рішення, починаючи з листопада 2011 року його поведінка змінилася, але суд першої інстанції ці обставини не взяв до уваги. Крім того, апелянт зазначає, що до квітня 2011 року ОСОБА_7 мав лише одні стягнення, а заохочень не мав, але з вересня 2011 року має 16 заохочень та лише одне стягнення в квітні 2016 року. За таких обставин, на думку захисника, твердження суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення, є помилковим.

Заслухавши доповідь судді; доводи захисника та засудженого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних вбачається наступне.
Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 19.02.2007 року. За час утримання у Черкаському слідчому ізоляторі (№30) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 07.12.2007 року по 30.12.2010 року відбував покарання у Сокирянській виправній колонії (№67), де характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, за що мав два стягнення, які погашено, заохочень не мав.

За період відбування покарання у Петровській виправній колонії (№49) з 30.12.2010 року по 14.11.2011 року характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, за що мав шість стягнень, які погашено. Мав одне заохочення.

З 14.11.2011 року по 28.11.2011 року утримувався у Харківському слідчому ізоляторі (№27), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З період відбування покарання у Диканівській виправній колонії (№12) з 28.11.2011 року по 17.06.2015 року характеризувався позитивно, мав шість заохочень. Стягнень не мав.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз 17.06.2015 року прибув до Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)». За час лікування та відбування покарання в установі характеризується позитивно. Мав одне стягнення за порушення режиму тримання, яке погашено. Має дев`ять заохочень. У взаєминах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у програмі диференційно-виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки та бандеролі. Вину у вчиненому злочині визнав. За рішенням суду мав позов на суму 800,31 гривень, який погашено у повному обсязі. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, після ухвалення оскаржуваного судового рішення від 27.03.2019 року до засудженого ОСОБА_7 застосовано ще одне заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВ та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку і вимог безпеки праці(арк.77, 78 т.2 особової справи).
Колегія суддів також бере до уваги те, що ОСОБА_7 під час судового розгляду, за наслідками якого ухваленого обвинувальний вирок Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року, фактично визнавав свою вину за пред`явленим обвинуваченням та судом, відповідно до ст.66 КК України, визнано обставину, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про те, що засуджений визнав свою вину лише у серпні 2018 року, є помилковими (арк.16-23 т.1 особової справи).
Окрім цього, колегія суддів не погоджується з висновками суду , що засуджений за весь час не довів своє виправлення, оскільки ОСОБА_7 з 2007 року до 2016 року мав стягнення, які погашенні в уставленому законом порядку; засуджений за весь час відбування покарання має 16 заохочень; за висновком характеристики засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; повністю відшкодував судові витрати за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року.
Отже, аналізуючи в сукупності дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, а також враховуючи те, що станом на 23 січня 2020 року невідбута частина строку покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року, складає 4 місяці 1 день, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами захисника про можливість застосування до засудженого положень ст.81 КК України, оскільки засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 81 КК України при ухваленні рішення.
Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , що виявилось в незастосуванні судом закону , який підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 407 КПК України , ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2007 року на невідбутий строк покарання 4 місяці 1 день.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Подання в.о начальника Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» та спостережної комісії Балаклійської районної державної адміністраціїпро умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
На підставі ст.81 КК України, звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 03 жовтня 2007 року умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання, яка складає 4 (чотири) місяці 01 (один) день.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді