Справа № 627/267/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2020смт. Краснокутськ

Слідчий суддя Краснокутського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії.
У скарзі зазначено про те, що в Краснокутському ВП Богодухівського ВП ГУНП у Харківській області перебуває досудове розслідування кримінального провадження №0000062, яке порушене на підставі її заяви від 18.02.2020 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України.
Також у скарзі ОСОБА_3 зазначила, що вона 10 березня 2020 року звернулася до слідчої ОСОБА_5 з клопотанням про визнання її у якості потерпілої, однак слідчою в усній формі їй будо повідомлено, про те, що у слідства немає підстав визнавати її потерпілою та скаржницю було допитано у якості свідка, при цьому 02 квітня 2020 року через «Укрпошту» ОСОБА_3 отримала постанову про відмову у визнані її потерпілою від 10.03.2020 року за підписом заступника начальника СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 , в якій вона відмовила скаржниці у визнанні її у якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000062 від 18.02.2020 р.
Скаржник також зазначає, що підставою для звернення з заявою про скоєння кримінального правопорушення, стало не те, як і хто виплачує грошові кошти, а той факт, що її підпис в договорі оренди земельної ділянки підроблений та виконаний не нею, а тому, вважає, що визнати її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні є всі підстави.
Таким чином скаржник вважає оскаржувану постанову слідчого незаконною, такою, що порушує її права та законні інтереси.
В судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали та прохали її задовольнити.

Прокурор до суду не з`явився, причину неявки не повідомив, однак, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заступник начальника СВ Краснокутського ВП в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд скарги у її відсутність та прохала відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника та її представника, дослідивши матеріали, додані до скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку:

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Ч. 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Ч.1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора - рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В силу завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності. Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч. 4 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ "Шмалько проти України" та п.44 рішення ЄСПЛ "Далбан проти Румунії" визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

У п.4 Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, на якого кримінально-процесуальним законодавством покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Слідчим суддею встановлено, що заступником начальника СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 18.02.2020 року
Заявником у вказаному провадженні була ОСОБА_3 , яка в подальшому звернулася до слідчого про визнання її потерпілою у вказаному провадженні.
Заступник начальника СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_5 винесла постанову від 10.03.2020 про відмову у визнанні потерпілою. В обґрунтування відмови зазначила, що відсутні будь-які відомості, які б вказували на обставини вказані у ст. 55 КПК України, які є підставою для визнання потерпілою, а саме відсутня інформація щодо завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
У постанові заступника начальника СВ відсутні посилання на очевидні та достатні (ч. 5 ст. 55 КПК) підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Заступник начальника СВ не зазначила, які саме слідчі дії нею було проведено з метою з`ясування та отримання відповідних належних та допустимих доказів, які вказували на наявність або відсутність даних, які б свідчили, що вказаним кримінальним правопорушенням саме скаржнику завдана матеріальна, фізична та моральна шкода чи не завдана.
Наявність чи відсутність моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягає доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Отже, можна зробити висновок, що у випадку відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами. Проте, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою. Разом з тим, в постанові відсутні данні про проведення слідчих дій щодо необхідності перевірки доводів заявників про спричинення шкоди, тобто слідчим не повно перевірялись обставини, які мали значення для вирішення питання про визнання або відмову у визнанні заявників потерпілими.
Обмеження у кримінальному провадженні прав потерпілого є протиправними. Обставини заподіяння шкоди необхідно перевірити, оскільки за правилами ст.ст. 91-93 КПК України ці обставини підлягають обов`язковому доказуванню.
Із скарги ОСОБА_3 від 03.03.2020 року про залучення її до кримінального провадження, як потерпілої, вбачається, що їй завдано матеріальну та моральну шкоду у даному кримінальному провадженні, що в подальшому має бути перевірено в ході досудового розслідування.
Відповідно до положень ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги, а саме щодо скасування рішення заступника начальника СВ в частині відмови у визнанні потерпілою.
Щодо зобов`язання СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області визнати скаржника ОСОБА_3 потерпілою, то дані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки вирішення даного питання відноситься до дискреційних повноважень керівника слідчого відділу, слідчого та прокурора, прийняття слідчим суддею процесуального рішення про зобов`язання слідчого визнати потерпілим в регламентованому § 1 Глави 26 КПК України не передбачена та виходить за межі повноважень слідчого судді.
За зазначених обставин, слідчий суддя вважає, що не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання ОСОБА_3 визнати потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки права та обов`язки потерпілої особи виникають з моменту подачі заяви про визнання її потерпілою. При цьому суд керується Узагальненням ВССУ від 12.01.2017№ 9-49/0/4-17, в якому зазначається, що покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.
Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Також слідчий суддя вважає, що клопотання скаржника про поновлення їй строку звернення до слідчого судді з даною скаргою підлягає задоволенню, відповідно до матеріалів справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55,303-309 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив :
Поновити ОСОБА_3 строк для подачі скарги про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Скасувати постанову заступника начальника СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП у Харківській області майора поліції ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000062 від 18.02.2020 року.
В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1