Провадження № 1-кп/331/63/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» квітня 2020 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 23.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які обґрунтовані тим, що підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не вбачається, оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих або вчинення іншого злочину не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжні заходи не змінились.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну поведінку обвинуваченого. ОСОБА_9 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, родину, малолітню дитину, не має наміру переховуватись від суду або впливати на свідків та потерпілих, зацікавлений в справедливому розгляді справи.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання свого захисника, наполягав на його задоволенні, в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, лише тільки тяжкість можливого призначення покарання не може бути єдиною підставою для тримання обвинуваченого під вартою. ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не має наміру переховуватись від суду, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду не вчиняв дії, які б свідчили про вплив на свідків або потерпілих. Зауважила на те, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211 на всій території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин, який продовжено до 11.05.2020 року. Подальше утримання ОСОБА_7 в СІЗО може призвести до тяжких наслідків, оскільки в разі отримання захворювання короновірусом, в умовах слідчого ізолятора немає можливості отримувати необхідне лікування або дотриматись правил самоізоляції. Звернула увагу на те, що в умовах надзвичайної ситуації, ризик переховування від суду або виїзд за межі України зводиться нанівець, тому просила суд змінити своєму підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування жодного ризику, зазначеного в клопотанні, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, має статус учасника бойових дій та інвалідність 3-ї групи, в умовах слідчого ізолятора він не має можливості отримувати необхідне лікування, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовими запереченнями на клопотання прокурора, подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому додатково зазначив, що прокурором не надано переконливих доводів про існування зазначених ним ризиків, не обґрунтована неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження такого виду запобіжного заходу, він не має наміру переховуватись від суду, має стійкі соціальні зв`язки, має джерело доходу (соціальні виплати у зв`язку із інвалідністю), в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_16 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не долучено жодного доказу в обґрунтування ризиків, зазначених в клопотанні, прокурором не обґрунтована неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, має стійкі соціальні зв`язки, родину, дитину, постійне місце проживання, відносно нього вже обирався запобіжний у вигляді домашнього арешту, який він не порушував, вважає за можливе змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на особисту поруку депутата ОСОБА_18 .
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовими запереченнями на клопотання прокурора та подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку, виклавши в ньому мотиви обґрунтування аналогічні тим, що зазначені захисником.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_18 , який звернувся до суду з письмовою заявою про взяття на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_11 , якому були роз`яснені його зобов`язання, передбачені ст. 180 КПК України, поручився за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язався за необхідності доставити його до суду на першу вимогу, його заяву просив задовольнити його.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_15 проти продовження строку тримання під вартою заперечувала, посилаючись на те, що ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, тяжкість інкримінованого злочину не може бути виправданням тримання особи під вартою, обвинувачений ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, не має наміру переховуватись від суду або вчиняти плив на свідків та потерпілих, звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_17 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, щопрокурором не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне проживання, родину, не має наміру переховуватись від суду. Обвинувачення відносно його підзахисного ґрунтується на недопустимих доказах, у зв`язку з чим останній безпідставно тримається під вартою. Звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання свого захисника.
Разом з тим, і захисники і обвинувачені мотивували свою позицію щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, загрозою поширення гострої респіраторної хвороби, а подальше їх перебування під вартою може призвести до тяжких наслідків, оскільки в разі отримання захворювання короно вірусом, в умовах слідчого ізолятора немає можливості отримувати необхідне лікування або дотриматись правил самоізоляції.
Заслухавши клопотання сторін кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 27.04.2020 року.

Розгляд даного кримінального провадження знаходиться на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення. Відповідно до встановленого порядку та обсягу дослідження доказів, після завершення даної стадії, визначено проведення допиту потерпілих, свідків, обвинувачених та дослідження матеріалів, які характеризують обвинувачених.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстав суду вважати що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При визначенні строку тримання під вартою в очікуванні суду відповідно до статті 5 § 3 Конвенції, період, який слід враховувати, починається в день затримання звинуваченого і закінчується в день винесення вироку, навіть, якщо його винесено тільки судом першої інстанції(§ 23-24 Калашніков проти Росії).
Виходячи із загальних принципів Конвенції судовим органам не надається вибору між тим, щоб «притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду». До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні «умовного звільнення», якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжували інші підстави, наведені судовими органами, виправдовувати позбавлення волі. Якщо ці підстави були «доречними» та «достатніми», суд має також з`ясувати, чи виявили компетентні національні органи «особливу ретельність» у провадженні справи. Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (Маккей проти Сполученого Королівства). Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Ідалов проти Росії §140)
При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.
Зокрема, у справі «Сергій Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, «саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…
Крім того, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на «розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», а й передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання» (пункти 37, 38).
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).

Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що по даному кримінальному провадженню загальний термін тримання під вартою обвинувачених становить близького 3 років, при цьому, враховуючи дію закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що на даний час становить 5 років 10 місяців, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання обвинувачених під вартою може забезпечити їх належну процесуальну поведінку, на даний час не можна вважати належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЭСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі».
Тривала неможливість розгляду даної кримінальної справи не залежить від поведінки самих обвинувачених, при цьому як зазначив ЄСПЛ складність і специфіка розслідування є факторами, які необхідно враховувати при визначенні, чи проявили органи влади «особливу ретельність» в процесі провадження у справі (Скотт проти Іспанії § 74).
Так, прокурором у судовому засіданні використовувались стереотипні формулювання необхідності продовження строку тримання під вартою, при цьому не надано жодного обґрунтованого доказу того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної явки обвинувачених до суду.
При цьому, суд звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому обвинуваченим вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів та доведеності вини останніх, а перевіряє лише обставини на предмет наявності ризиків.
Так, колегія суддів враховує дані про осіб обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 дії, вчинені ними в період, коли вони були працівниками правоохоронного органу. В даному кримінальному провадженні обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі. Всі обвинувачені раніше не судимі, мають стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, родини, дітей на утриманні.
Разом з тим з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 колишні працівники правоохоронних органів, обізнані у способах та методах проведення оперативно-розшукової діяльності та особливостях роботи органів досудового розслідування, а також їм відомо анкетні відомості потерпілих, свідків у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачені, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть впливати на свідків та потерпілих, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, що в сукупності з тим, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, надає колегії суддів підстави обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місця проживання, поклавши на них обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обрання всім обвинуваченим в даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідає характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до особистої свободи.

Міцність соціальних зв`язків обвинувачених, перебування на утриманні осіб, наявність родини, постійних місць проживання, в даному випадку можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Розглядаючи можливість альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням вищенаведених ознак, колегія суддів вважає їх такими, що здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинувачених на даний час можливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, зменшились.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованого обвинувачення на даній стадії судового розгляду колегія суддів вважає передчасними з тих підстав, щовказані обставини будуть проаналізовані судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
За таких обставин, з урахуванням, того, що фактичний строк тримання під вартою обвинувачених становить близько 5 років 10 місяців, приймаючи до уваги, що обвинувачені мають постійне місце проживання, за час перебування під вартою їм не було висунуто жодної підозри у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення, наявність загрози поширення гострої респіраторної хвороби, а подальше їх перебування під вартою може призвести до тяжких наслідків, оскільки в разі отримання захворювання коронавірусом, в умовах слідчого ізолятора немає можливості отримувати необхідне лікування або дотриматись правил самоізоляції, колегія суддів вважає за можливе застосувати відносно обвинувачених альтернативний запобіжний захід.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що єдиним можливим і достатнім запобіжним заходом, який необхідно застосувати до обвинувачених є цілодобовий домашній арешт.
При цьому, колегія суддів вважає доцільним покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Тому у задоволенні клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених слідвідмовити з наведених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 199, 201, 331, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю, за потреби, відвідувати заклади охорони здоров`я.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це суд.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і повідомити про це суд.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і повідомити про це суд.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відмовити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 .
Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і повідомити про це суд.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_5 .
Звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і повідомити про це суд.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 відмовити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 з тримання під вартою на особисту поруку відмовити.
Змінити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_6 .
Звільнити ОСОБА_11 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 червня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і повідомити про це суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченим та прокурору, направити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3