Провадження №1-кс/523/5909/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

12 грудня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0001157 від 10.08.2019 року, клопотання адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АВАНТА», від 09.12.2019 року про арешт майна, в порядку ст.171 КПК України, -

в с т а н о в и в:
10.12.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АВАНТА», надійшло клопотання про арешт майна, за яким з приватної власності особи, яка є власником вказаного ТОВ з часткою 100 відсотків вибуло нерухоме майно нежитлові приміщення за адресами: м.Одеса, вул.Отамана Головатого, буд.67/69, та м.Одеса, вул.Середньофонтанська, буд.32, вартістю понад вісімнадцять мільйонів гривень, що відбулось незаконним шляхом через зговір групи осіб, мета яких була використавши довіру шляхом обману, заволодіти нерухомим майном в особливо крупних розмірах та переоформлення права власності на вказане нерухоме майно, на ОСОБА_3 без належних на це законних підстав.
Як слідує з клопотання, за письмовою заявою ОСОБА_2 , СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0001157 від 10.08.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190, 209, 355, 356 КК України, а у внесеному клопотанні адвокат ОСОБА_2 просить накласти арешт на відповідне нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_3 , а також заборонити останній висиляти вказаного адвоката та ТОА «АВАНТА» з нежитлових приміщень за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .
Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.171 вказаного Кодексу, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач, а у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 наведеного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його цивільному позивачу та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 6 ст.170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.4 ст.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявністю обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурор, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не вжито раніше.
Згідно з ч.8 цієї ж норми закону, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Попри те, матеріали означеного клопотання взагалі не містять відомостей щодо пред`явлення у цьому кримінальному провадженні №0001157 цивільного позову, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а відтак й у контексті ч.ч.6, 8 ст.170, ст.ст.171-173 КПК України унеможливлює призначення означеного клопотання до розгляду слідчим суддею.
Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду адвокатом ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АВАНТА», клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, внаслідок чого слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання його ініціатору для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АВАНТА», від 09.12.2019 року, подане у кримінальному провадженні №0001157, внесеному до ЄРДР від 10.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190, 209, 355, 356 КК України, про повернення арешту майна, повернути вказаному адвокату, для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.
Надати адвокату ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1