ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1312/20 Справа № 176/2739/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені подання Державної установи Жовтоводська виправна колонія № 26 та голови спостережної комісії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, та всебічно вивчивши дані щодо його особи, постановити своє рішення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відбув більше 1/2 строку призначеного покарання, має 4 заохочення, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований на виробництві, виконує роботи з благоустрою установи.

Вказує на те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі лише перелічив заохочення та стягнення, при цьому всебічно та об`єктивно не розглянув його особисту справу, не взяв до уваги той факт, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року відмовлено у задоволені подання Державної установи Жовтоводська виправна колонія № 26 та голови спостережної комісії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання мав як позитивну, так і посередню характеристику, має не значну кількість заохочень, мав 1 стягнення, яке, хоч і погашене за плином часу, але має враховуватись під час аналізу поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання. Також судом враховується, що за період 2 років попереднього ув`язнення засуджений працевлаштований не був, характеризувався посередньо, мав одне стягнення, вину у скоєному злочині не визнавав.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, тривалість позитивної поведінки ОСОБА_7 лише з липня 2018 року, що у порівнянні із загальним строком призначеного покарання 8 років 10 місяців позбавлення волі є незначним строком, враховуючи значний невідбутий строк покарання 2 роки 7 місяців 19 днів, а також те, що 19.09.2019 року адміністрацією колонії ОСОБА_7 було відмовлено в УДЗ як такому, що не став на шлях виправлення, суд вважає, що засуджений на даний час не довів повністю того, що став на шлях виправлення, а його поведінка свідчить про те, що він лише стає на шлях виправлення та потребує певний час нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Головною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що адміністрація ДУ Жовтоводська виправна колонія № 26 за погодженням із спостережною комісією звернулися до суду першої інстанції про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а саме замінити позбавлення волі на обмеження волі на підставі ст.82 КК України.
Суд, розглядаючи провадження щодо засудженого ОСОБА_7 , в мотивувальній частині ухвали посилається на положення ст.82 КК України, а саме що засуджений на цей час не довів того, що він став на шлях виправлення, а також на ст.81 КК України, якою керувався при ухваленні судового рішення, та в резолютивній частині ухвали зазначив про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , що передбачено ст.81 КК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді провадження щодо ОСОБА_7 були допущені суперечності у мотивувальній частині та резолютивній частині ухвали, тобто було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи наведене, ухвала щодо ОСОБА_7 не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти кінцеве рішення, так як відсутні клопотання учасників судового провадження про повторне дослідження обставин в межах подання за ст.82 КК України відповідно до ст.404 КПК України.
Враховуючи, що ухвалу суду скасовано через вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вдається до обговорення обґрунтованості апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України такі вимоги не можуть бути вирішеними судом апеляційної інстанції наперед, а тому доводи апеляційної скарги засудженого слід перевірити при новому судовому розгляді, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення відповідно до приписів ст.370 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року задовольнити частково.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4