№ 243/1480/20
Провадження № 1-кп/243/475/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного судукримінальне провадження № 0000212 від 27.01.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.01.2011 року та на підставі виконавчого листа №2-267-2011 від 21.01.2011 року ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.12.2010 року на утримання свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до його повноліття.
Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_5 в період часу з 01 січня 2018 року по 10 лютого 2020 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості у вказаний період не перебував, обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я не має, на теперішній час офіційно ніде не працевлаштований, однак отримує певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не

сплачував, будь-якої іншої допомоги своєму сину ОСОБА_6 не надавав, та не дивлячись на те, що ОСОБА_5 був обізнаний про необхідність сплати аліментів та попереджений Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 1 січня 2018 року по 10 лютого 2020 року в сумі 46341,00 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
Відповідно до ч.1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, та пояснив, що в нього дійсно є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання якого він повинен за рішенням суду сплачувати аліменти, які він намагався справно та регулярно сплачувати з моменту їх стягнення і до 2014 року. Після чого вказав, що їх сім`я з потерпілою знову з`єдналася та вони почали проживати однією родиною. Однак в кінці 2017 року їх сім`я знову розпалась та він з початку 2018 року повинен був сплачувати аліменти на дитину за рішенням суду. Пояснив, що він працював офіційно в період виникнення заборгованості, однак не повідомляв про своє працевлаштування Слов`янський відділ юстиції, оскільки вважав, що відділ юстиції самостійно повідомить бухгалтерію за місцем його роботи про існування рішення суду щодо стягнення аліментів. Розписок про надання грошових коштів потерпілій в рахунок сплати аліментів не має. Однак вказав, що коли мав гроші, купував речі, робив дарунки сину. Пояснив суду що попереджався старшим державним виконавцем, що може бути притягнений до кримінальної відповідальності у разі не надання підтвердження про сплату аліментів. Щиро розкаюється у скоєному. Просить суворо не карати.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що її колишній чоловік, який є батьком їх спільної дитини, забуває про обов`язок матеріально утримувати свого сина, відповідно до рішення суду, а тому вважає що він зобов`язаний допомагати своєму сину матеріально, оскільки дитині треба йти навчатися та в неї є певні потреби, які треба забезпечувати. Вказала, що обвинувачений певний час сплачував аліменти за рішенням суду на утримання сина поки працював, та крім того допомагав в купівлі особистих речей для сина, однак саме аліменти він їй в період 2018-2019 років не сплачував. Просила призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.

Суд аналізуючи та надаючи правову оцінку поясненням потерпілої ОСОБА_4 у своїй сукупності, приймає їх як достовірні та правдиві, оскільки вони є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою та не суперечать іншими доказами, а також відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Крім того органом досудового слідства в основу обвинувачення ОСОБА_5 було покладено в якості доказів - письмові матеріали та документи на підтвердження

наявності, як самої підстави стягнення аліментів так і наявності вказаної в обвинувальному акті заборгованості, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Крім повного визнанння в судовому засіданні своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства та перевіреними в ході судового розгляду доказами, а саме:
-Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 09.07.2008 року обвинувачений ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
-Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 21.01.2011 року та виконавчого листа, виданого Слов`янським міськрайонним судом - з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
-Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2014 року вбачається, що виконавче провадження відносно ОСОБА_5 з примусового виконання рішення № 2-267 було відкрито.
-Згідно попередження від 04.06.2018 року на адресу ОСОБА_5 було надіслано письмове попередження що в разі неявки до ВДВС із повідомленням місця роботи або з квитанцією про сплату заборгованості по аліментам його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів.
-Згідно пояснювальної записки ОСОБА_5 від 14.06.2018 року вбачається він дійсно не сплачував аліменти на утримання свого сина ОСОБА_7 з 01.01.2018 року у зв`язку з відсутністю в країні, однак та зобов`язується почати сплачувати як заборгованість по аліментам так і основну суму з 01.07.2018 року.
-Відповідно довідки Слов`янського міського центру зайнятості від 03.02.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на обліку безробітних Слов`янського міського центру зайнятості перебував з 24.05.2013 року по 02.07.2013 року; з 17.08.2016 року по 16.10.2016 року, з 23.01.2017 року по 15.06.2017 року.
-Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків вбачається, що ОСОБА_5 за період з 1 кварталу 2011 року по 3 квартал 2019 року отримував доходи із заробітньої плати, цивільно правового договору та гуманітарної допомоги.
-З листа Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» вбачається, що ОСОБА_5 за медичною допомогою в КНП СМР «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» з 21.01.2011 року по теперішній час не звертався.
-З листа директора «Міської клінічної лікарні м. Слов`янська» вбачається, що ОСОБА_5 за період з 21.01.2011 року по теперішній час не звертався до їх установи.
-Згідно довідки розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № АСВП 42402603 від 10.02.2020 року, вбачається, що згідно матеріалів виконавчого провадження,

за весь період сплати аліментів, а саме з 01.01.2018 року по 10.02.2020 року включно, заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів на дитину станом на 10.02.2020 року становить 46 341 грн. 00 коп.
-Відповідно до довідки ТОВ «Маяк» від № 14 від 10.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 з квітня 2019 року по 03 січня 2020 року працював слюсарем з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування та отримував заробітню плату.
Аналіз вищевказаних письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, доводить перед судом, що дійсно на підставі рішення суду було видано виконавчий лист, згідно якого з обвинуваченого ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було стягнуто на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу обвинуваченого. Однак в період часу з 01 січня 2018 року по 10 лютого 2020 року, обвинувачений ОСОБА_5 , не зважаючи на офіційне працевлаштування та отримання доходів, ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого сина, та ігноруючи рішення суду і ухиляючись від його виконання - не сплачував аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомляв відділ державної виконавчої служби про наявність в нього доходів, хоча був попереджений про кримінальну відповідальність за такі дії, та крім того не повідомляв бухгалтерію за місцем своєї роботи, що свідчить про намагання уникнути відрахувань із заробітної плати на виплату аліментів за рішенням суду, у зв`язку з чим станом на 10.02.2020 року утворилась заборгованість в сумі 46 541 грн. 00 коп.
Таким чином вина обвинуваченого підтверджується поза розумним сумнівом комплексом переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Частиною 1 ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Об`єктом даного злочину є право неповнолітньої дитини на одержання матеріальної допомоги до її повноліття від батьків, при цьому від обох батьків, а не тільки від того, з яким проживає ця дитина.
Ухилення від сплати аліментів є - як пряма відмова від сплати встановлених рішенням суду або постановою судді аліментів, так і різні дії (бездіяльність) особи, яка повинна їх сплачувати, спрямовані на повне чи часткове ухилення від їх сплати.
Відповідно до примітки до ст. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та згідно ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів

призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини які стали підставою для виникнення заборгованості, дії обвинуваченого на теперішній час, які полягають у підтриманні спілкування з сином, надання йому допомоги по придбанню одягу, надання дарунків, а також той факт, що вчинений злочин у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до категорії невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тобто характер, ступінь його суспільної небезпеки, розмір завданої матеріальної шкоди і наслідків, щире каяття у вчиненому, часткову сплату грошових коштів на утримання дитини. Судом також враховується суспільно - моральна складова вчиненого правопорушення, та відомості про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, характеризується за місцем проживання посередньо, офіційно не працює, на обліку в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не знаходиться, на обліку у лікаря нарколога в ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Краматорська» у місті Слов`янськ не перебуває.Судом також враховується досудова доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що останній щиро покаявся та почав сплачувати аліменти на користь потерпілої. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на вказане суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення йому остаточного покарання у відповідності до санкції передбаченої за ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати - відсутні.Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту початку реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України - не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1