Справа № 559/1137/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження №0000118 по обвинуваченню

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітне, Локачинського району, Волинської області, українця, громадянина України, із професійною-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом Збройних Сил України, стрілець-помічник гранатометника 1-ї мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, близько 08 години 00 хвилин 04 грудня 2017 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 10 години 00 хвилин 04 січня 2018 року, після чого повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданні якості обвинуваченого ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині визнав повністю та дав показання про те, що він на даний час проходить військову службу за контрактом у Збройних силах України. У 2017- 2018 роках проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 . 04 грудня 2017 року самовільно залишив військову частину та прибув до місця проживання у АДРЕСА_1 , де перебував до 04 січня 2018 року, після чого повернувся до військової частини НОМЕР_2 , однак був звільнений. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та не позбавляти волі.

Оскільки, викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого злочину, обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав тому, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, які вважали за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані

обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснивши, що в подальшому вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України повністю доведена.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення.

З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, який є не судимим, повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, сприяв розкриттю вчиненого злочину, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства з призначенням покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, застосувавши положення ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлявся.
Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком у 2 (два) роки.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження служби, повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1