В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2020 року Справа № 608/278/20
Номер провадження1-кп/608/104/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,-
в вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,--
Обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи 15 грудня 2019 року біля 17-ї години в гостях у потерпілої ОСОБА_4 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить останній, побачив на серванті однієї з кімнат банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка слугувала засобом доступу до банківського рахунку потерпілої ОСОБА_4 , відкритого у вищевказаному банку. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення вищевказаної картки та, за її допомогою, таємне викрадення грошей із рахунку вищевказаного банку, відкритого на ім`я потерпілої.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій і не помічаючи ніяких осіб, які б спостерігали за ним, шляхом вільного доступу, викрав банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, забравши її собі без дозволу потерпілої та всупереч її волі.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 15 грудня 2019 року в період часу з 17-ї години 09 хвилин до 19-ї години 57 хвилин, використовуючи викрадену ним у потерпілої ОСОБА_4 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , знаючи пін код до неї, умисно, таємно, з банкоматів АТ КБ «Приватбанк», розташованих по вул. Степана Бандери, 20, по вул. Шевченка, 72, по вул. Гончара, 3а, по вул. Й. Сліпого, 1 м.Чорткова, виконавши всього шість операцій, викрав гроші в загальній сумі 11 000 гривень, які знаходились на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_4 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю, дав суду показання, якими підтверджується, що він, маючи ключ від квартири потерпілої ОСОБА_4 , 15 грудня 2019 року біля 17-ї години зайшов в приміщення вказаної квартири, звідки викрав банківську картку потерпілої і в цей же день, приблизно з 17-ї години до 20-ї години, використовуючи пін код, який було зазначено на звороті картки, в банкоматах АТ КБ «Приватбанк» міста Чорткова зняв гроші в сумі 11 000 гривень, які знаходились на банківському рахунку потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, якими підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_5 мав ключ від її квартири АДРЕСА_2 , тобто мав вільний доступ до її квартири. 15 грудня 2019 року вона виявила відсутність її банківської картки, яка знаходилася в серванті, а через деякий час в той же день на її телефон почали приходити СМС-повідомлення про зняття коштів з її рахунку. Всього в той день було знято з рахунку 11 000 гривень. В зв`язку з такими обставинами вона звернулась з відповідною заявою в відділ поліції.
Отже, обвинувачений визнав свою вину і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 вищезазначеного Кодексу роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, він характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставиною, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшує покарання, суд зазначає визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжує покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні не встановлено.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання за ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу.
Остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів визначити за правилами ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Цивільний позов та процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, --
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: гроші в сумі 6 000 гривень залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 ..
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1