Справа № 761/2432/20
Провадження № 1-кс/761/1989/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 191 100 000 003 09,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 191 100 000 003 09.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.01.2020 накладено арешт на сільськогосподарську продукцію (сою), яка перебуває у зоні митного контролю Чорноморської митниці ДМС України та на складських приміщеннях ДП «Херсонський морський торгівельний порт» в кількості 11521 т 850 кг, яка належить суб`єктам господарювання: «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP».

В клопотанні йдеться про те, що постановляючи вищезазначену ухвалу, слідчий суддя не зазначив в резолютивній частині ухвали в якій мірі належить соя кожному з юридичних осіб, вказаних в ухвалі, що є порушенням права власності на мирне володіння, користування та розпорядження майном та не зазначено на кого покладається обов`язок збереження майна. Крім того, згідно ухвали, якою накладено арешт, службові особи ТОВ «Адоніс Мега Торг», ТОВ «Віртекс-А» за попередньою змовою з невстановленими особами створили протиправну схему з мінімізації платежів до державного бюджету шляхом злочинної діяльності у сфері ЗЕД, що завдає шкоди національним інтересам держави, та здійснюють експорт сільськогосподарської продукції, придбаної за готівкові кошти невідомого походження до ОАЕ, Туреччини, Сінгапуру та ін., однак доводи органу досудового розслідування про створення протиправної схеми з мінімізації платежів тдо державного бюджету є необґрунтованими, не встановленими, а відтак, не можуть ґрунтуватися на припущеннях, які викладені в клопотанні.

На думку заявника в матеріалах кримінального провадження відсутні обставини, що свідчили б про розумність та спів розмірність обмеження права власності «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP» на сільськогосподарську продукцію сою, підстави, виходячи з яких сторона обвинувачення вважає, що таке майно виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення також відсутні, та заявник зазначає, що арешт майна «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP» був застосований за відсутності обґрунтованої підозри посадовими особами керівництва (робітникам, працівникам) вказаного Товариства щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.3 ст.212 КК України та обґрунтованої потреби, що виправдовує таких ступінь втручання у права і свободи вказаного підприємства.

Адвокат ОСОБА_5 в своєму клопотанні також зазначає, що сільськогосподарська продукція - соя є продуктом, що швидко псується, а тому існує загроза знищення вказаної продукції у випадку порушення порядку і способу її зберігання, що є неприпустимим, порушить права власності і призведе до матеріальних збитків власників, які на законних підставах та в порядку, передбаченому законодавством України, здійснюють господарську діяльність.

Враховуючи зазначене адвокат ОСОБА_5 просить скасувати зазначений арешт як такий, що накладений необґрунтовано.

В судовому засіданні представник власників майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити і скасувати арешт.

Прокурор заперечував проти скасування арешту, посилався на обґрунтованість його накладення.

Слідчий суддя, вислухавши доводи адвоката, прокурора, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP», звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту в рамках кримінального провадженні за № 420 191 100 000 003 09, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року на майно, зазначене вище, яке належить «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ», «KLEMANA LP» з метою збереження речових доказів.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування та не може бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що потребує втручання у права власності, враховуючи досліджені в судовому засіданні документи, а доводи прокурора щодо причетності сільськогосподарської продукції сої до злочину не мають правового підґрунтя та на сумнівах, в розумінні статті 62 Конституції України, не може будуватися доказування в кримінальному провадженні.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження існування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння влансиком належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що арешт накладений необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи, що, згідно матеріалів клопотання, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.01.2020 року на сільськогосподарську продукцію (сою), яка перебуває в зоні митного контролю Чорноморської митниці ДМС України та на складських приміщеннях ДП «Херсонський морський торгівельний порт» в кількості 11521 т 850 кг, в частині, що належить «Agroresurs marketing SDN.BHD», «AGORIL.PTE.LTD», ТОВ «Віртекс-А», ТОВ «Торгова Компанія «Сузір`я», ТОВ «ТОРГОВО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ «БЕРЕГИНЯ» був скасований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2020 (справа №761/302/20), в цій частині повторно скасовувати скасований арешт слідчий суддя не вбачає доцільним.

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 січня 2020 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, лише в частині, що належить «KLEMANA LP».

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.01.2020 року на майно сільськогосподарську продукцію (сою), яка перебуває в зоні митного контролю Чорноморської митниці ДМС України та на складських приміщеннях ДП «Херсонський морський торгівельний порт» в кількості 11521 т 850 кг, в частині, що належить «KLEMANA LP».

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1