Справа № 127/182/20
Провадження № 1-кп/127/20/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 20 листопада 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001457 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, судимого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на незаконне носіння холодної зброї, а саме ножа, при невстановлених обставинах, знайшов ніж, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, та почав його зберігати у невстановленому місці.
В подальшому, ОСОБА_4 20.11.2019 року, усвідомлюючи, що вказаний ніж відноситься до холодної зброї колюче-ріжучої дії, помістив його до правої кишені куртки та переміщував вищевказаний ніж при собі без передбаченого законом дозволу, що суперечить вимогам, визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 року № 622, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576.
Цього ж дня, близько 11:47 год., ОСОБА_4 рухаючись біля будинку № 6, що по вул. Стрілецькій у м. Вінниці був зупинений працівниками батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області, та на запитання яких про те, чи є у нього при собі заборонені предмети, повідомив, що є, та в подальшому, під час огляду місця події добровільно дістав з правої кишені своєї куртки та видав працівникам поліції ніж в чохлі чорного кольору з дерев`яною ручкою, типу мисливського ножа, який згідно висновку експерта № 388 від 06 грудня 2019 являється ножем - холодною зброєю колюче-ріжучої дії. Даний ніж виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що він 1 листопада 2019 року придбав автомобіль. Під час ретельного огляду автомобіля, приблизно 10 листопада 2019 року, точну дату він не пам`ятає, він у відділенні для зберігання речей в дверцятах автомобіля виявив ніж. З вигляду ножа він зрозумів, що цей ніж є саморобним та належить до холодної зброї, оскільки ніж мав упор для руки та специфічну форму мисливського ножа, що не характерно для ножів господарсько-побутового призначення. Зрозумівши, що це за ніж, він почав його зберігати у дверцятах автомобіля з метою його використання у власних потребах, наприклад, щоб ремонтувати автомобіль. Через декілька днів, 20 листопада 2019 року, його зупинили працівники поліції, яким він добровільно видав зазначений ніж, який він зберігав при собі та яким він користувався.
З досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що зазначена подія зареєстрована у встановленому порядку 20.11.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно із ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2019 року накладено арешт на предмет, зовні схожий на ніж, який знаходився в чохлі чорного кольору.
Відповідно до висновку експерта від 06.12.2019 року № 388, ніж, вилучений у ОСОБА_4 , являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії. Даний ніж виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення саморобним способом.
З постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.12.2019 року вбачається, що ніж, вилучений в обвинуваченого, визнано речовим доказом та передано на зберігання УЛМТЗ ГУНП у Вінницькій області.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Так, обвинуваченим суду повідомлено всі обставини вчинення злочину, підтверджено факт розуміння ним того, що знайдений ніж належав за характерними ознаками до холодної зброї, усвідомлення протиправності носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу та здійснення об`єктивних дій із носіння холодної зброї. Такі показання узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, а саме постановою про визнання предметів речовими доказами та висновком експерта, яким підтверджено належність вилученого в обвинуваченого ножа до холодної зброї.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики, виданої МКП «Управляюча компанія «Замостя»» № 609 від 13.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 23.12.2019 року обвинувачений на обліку не перебуває.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 11.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість та копії вироку, обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину не судимий. Засуджений вироком Вінницького міського суду від 06.02.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, покарання не відбуте.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину не судимий, відносно нього існує невиконаний вирок суду, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення умисного злочину середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується, має самостійне джерело доходу, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи, що ОСОБА_4 судимий 06.02.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області та вчинив злочин до постановлення вказаного вироку, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
При цьому суд приймає до уваги вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, згідно з якими основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно та виходить з приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких в разі, коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 942,06 гривні та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст. 65-67, 263 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 гривень.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, допустити до самостійного виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 942,06 гривні.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: ніж, що зберігається в УЛМТЗ ГУНП у Вінницькій області (квитанція № 118) знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: