Номер провадження: 11-сс/813/372/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, українця, який має вищу освіту, працюючого на посаді головного спеціаліста відділу демонтажу КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у кримінальному провадженні №0004787 від 02.09.2019 року,

установив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у кримінальному провадженні №0004787 від 02.09.2019 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що повноваження прокурора у даному провадженні, яким погоджено клопотання слідчого, не підтверджені відповідною постановою а наданий стороною обвинувачення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи резолютивної частини ухвали, вважає її мотивувальну частину такою, що підлягає зміні.

Апеляційну скаргу адвокат мотивує тим, що підозра, висунута ОСОБА_7 необґрунтована та незаконна, ризики прокурором не доведені, а слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

За вказаних обставин захисник просить змінити мотивувальну частину ухвали слідчого судді з урахуванням доводів його апеляційної скарги.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відмовляючи у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчий суддя посилався на наступні обставини та дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.110 КПК, всі рішення прокурора є процесуальними рішеннями, а згідно з вимогами ч.3 цієї ж статті рішення прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до ч.6 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.

Кримінальний процесуальний закон не містить вимоги про те, що постанова керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в обов`язковому порядку має бути надана суду.

Оскільки сторона захисту поставила під сумнів повноваження прокурора внаслідок відсутності повноважень у прокурорів ОСОБА_6 щодо участі у кримінальному провадженні №0004787 від 02.09.2019 року, слідчий суддя перевірив й оцінив надані стороною обвинувачення документи на підтвердження повноважень відповідного прокурора та встановив, що у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів.

Згідно з положеннями ч.2 ст.92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає, а відповідно до ст.94 КПК обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на суд.

Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Слідчий суддя вважав, що не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.

Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.12.2019 року, справа №235/6337/18 провадження № 51-2641км19.

За таких обставин, враховуючи, що повноваження прокурора у даному провадженні не підтверджені відповідною постановою, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, який дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені клопотання слідчого. Вказані висновки суду відповідають обставинам кримінального провадження, яким судом дана належна оцінка.

Апеляційний суд відхиляє вимоги апеляційної скарги стосовно зміни мотивувальної частини ухвали слідчого судді, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Так, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право або залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, змінити ухвалу слідчого судді апеляційний суд не має повноважень.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що слідчим суддею не було враховано підстави для відмови у задоволені клопотання, а саме те, що підозра, висунута ОСОБА_7 необґрунтована та незаконна, ризики прокурором не доведені, а слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, адже слідчий суддя не здійснював розгляд клопотання по суті та не перевіряв його доводи, а тому не міг робити висновків щодо питань, зазначених стороною захисту. Апеляційний суд також позбавлений процесуального права робити такі висновки, оскільки вони не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу з підстав того, що повноваження прокурора у даному провадженні, яким погоджено клопотання слідчого, не підтверджені, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4