Провадження № 11-кп/4820/235/20
Справа № 675/1575/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщеннями ДУ «Замкова виправна колонія №58» та Ізяславським районним судом Хмельницької області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 03 січня 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 03 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.

Вважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та винесеним із порушенням положень КК України та вимог КПК України.

Указував, що характеризується позитивно, як такий, що став на шлях виправлення, працює, виконує норми програм диференційованого виховного впливу.

Водночас судом першої інстанції оцінка доказів в сукупності щодо характеризуючи особу даних здійснена однобоко, неповно та упереджено.

Більше того, на думку засудженого, позитивні зміни в свідомості та особистості засудженого можуть статися раніше, ніж закінчиться строк покарання, і в такому випадку покарання втратить свої соціально-орієнтовані виправні та попереджувальні властивості та перетвориться на суто каральний вплив.

Тому, для уникнення таких ситуацій, закон передбачає можливість дострокового звільнення від відбування покарання або зміну покарання на більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів викладених у апеляційній скарзі; прокурора в заперечення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, а саме, застосувати ст.82 КК України.

Згідно з ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання встановленого вироком суду.

Умовами того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є не обов`язком суду, а правом і така заміна може бути застосована за умов, передбачених ст.82 КК України.

Установлено, що ОСОБА_8 був засуджений 30 березня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.187, ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до постанови Богунського районного суду міста Житомира від 18 лютого 2011 року ОСОБА_8 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 23 дні.

16 липня 2012 року Шевченківський районний суд міста Києва призначив покарання для ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднана частина невідбутого покарання за попереднім вироком та остаточно до відбування визначено 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

27 вересня 2016 року Коростенським міськрайонним судом ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. За сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2012 року та визначене остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 27 вересня 2016 року та зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2016 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як слідує із довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_8 , що міститься в матеріалах особової справи засудженого, за час відбування покарання в період 2015-2019 років до нього було застосовано 6 заохочень, а також в період 2012-2019 років застосовано 14 стягнень.

Відповідно до протоколу засідання комісії Замкової виправної колонії (№58) №10 від 11 липня 2019 року відмовлено у направленні матеріалів щодо ОСОБА_8 до суду для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до характеристики від 01 липня 2019 року, засуджений ОСОБА_8 з 24 квітня 2012 року по 01 грудня 2012 року утримувався в слідчому ізоляторі міста Києва. Допустив 1 порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, характеризувався посередньо.

З 01 грудня 2012 року відбував покарання у Коростенській виправній колонії (№71). За час відбування покарання неодноразово та систематично допускав порушення режиму відбування покарання, за що 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, один раз переводився в ПКТ за напад на представника адміністрації, заохочувався 2 рази, характеризувався негативно.

З 26 грудня 2016 року відбуває міру покарання в ДУ Замкова виправна колонія (№58). З час відбування покарання допустив 3 порушення вимог встановленого режиму відбування покарання, заохочувався 4 рази. На даний період працевлаштований у будівельній бригаді, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Водночас відповідно до ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Колегія суддів враховує роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Засуджений ОСОБА_8 в період відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності та не мав систематичних заохочень, крім того до нього раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, під час якого він скоїв новий злочин.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, характеристику його особи, ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність фактичних даних та обставин, які б підтверджували, що засуджений став на шлях виправлення.

Також колегією суддів апеляційного суду не встановлено порушень процесуального законодавства при розгляді клопотання засудженого, на що він посилається в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 січня 2020 року щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4