справа № 462/4583/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002294 від 28.06.2018 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 19.08.2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
встановив:

24.06.2018 року, патруль № 251 Управління патрульної поліції м. Львова ДПП у складі інспекторів роти № 2, взводу № 1, батальйону № 4 - лейтенанта поліції ОСОБА_7 та лейтенанта поліції ОСОБА_6 заступили на патрулювання Залізничного району м. Львова для виконання службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», зокрема обов`язку виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення, вживати у межах своєї компетенції заходи для виявлення, припинення правопорушень та їх усунення, вживати заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях та інших публічних місцях. Вказаний патруль виїхав на виклик, який надійшов від чергового Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області на лінію 102 о 01 год. 47 хв., про те, що по вул. Вагонна, 20 у м. Львові відбувається конфлікт між хлопцем та дівчиною. Прибувши за вказаною адресою близько 02 год. 18 хв. у ході з`ясування обставин конфлікту громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік житлового будинку № 20, що по вул. Вагонна у м. Львові, вчинив конфлікт з інспекторами роти № 2, взводу № 1, батальйону № 4 - лейтенантом поліції ОСОБА_7 та лейтенантом поліції ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу (поліції), які були у форменому одязі та представились, виражався в їх сторону нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, шарпав їх за формений одяг та не виконував законні вимоги працівника поліції щодо припинення порушення громадського порядку. Під час спроби працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 затримати ОСОБА_4 , котрий не виконував законних вимог працівників поліції із подальшим добровільним прибуттям у приміщення Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, останній вчиняв активну фізичну протидію вказаним працівникам поліції, а саме почав відштовхувати їх, пручався, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вчинив активний опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченомуч. 2 ст. 342 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та надав суду показання, що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується доведена повністю. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого, також особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться; висновки органу пробації, згідно якого, ОСОБА_4 має середній ризик вчинення кримінального правопорушення, також те, що останній визнав свою вину повністю, висловив щире каяття у скоєному, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину невеликої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, в той же час, саме призначення покарання у виді штрафу буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і розумності.
У кримінальному провадженні 23.01.2019 року представником потерпілого ОСОБА_8 , заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 4 557 грн.24.10.2019 року представник ОСОБА_9 подав клопотання у якому просить цивільний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_4 розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 цивільний позов не підтримали, просили суд відмовити у задоволенні такого за його безпідставністю.

Прокурор та потерпілі у питанні щодо вирішення заявленого цивільно позову поклалися на розсуд суду.

Щодо заявленого цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Департаменту патрульної поліції завданої майнової шкоди у розмірі 4 577 грн., суд зазначає, що такий не підлягає до задоволення з огляду на наступне, у відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Таким чином, суд, при вирішенні цивільного позову враховує, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позов розглядається в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

З огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне залишити цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - без розгляду, оскільки представник цивільного позивача не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання майнової шкоди та не обґрунтував суми відшкодування збитків.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700, 00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).
Цивільний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Речові докази по справі:
-компакт-диск з відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейської ОСОБА_6 від 24.06.2018 року (а.с.43) залишити у матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: