справа № 208/2898/20
провадження № 1-кс/208/820/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУПН України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000672 від 21.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яким просить накласти арешт на автомобіль марки Ауді А6 на іноземних номерах НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та зобов`язати відповідні органи доставити автомобіль на штрафмайданчик Кам`янського ВП, за адресою: вулиця Медична, 15 в м.Кам`янське.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00002270 від 06.12.2019 року за ч.1 ст.129 КК України, під час допиту потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що в квітні 2019 року у її чоловіка ОСОБА_6 , невстановлена особа, за адресою: вулиця Ніколенко, заволоділа транспортним засобом Ауді А6 на іноземних номерах DGR 34 GJ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

За даним фактом відомості внесено до ЄРДР № 0000672 від 21.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000672 від 21.04.2020, допитано потерпілого ОСОБА_7 , котрий пояснив, що в січні 2019 року, він розмістив на сайті «ОЛХ», з метою продажу, автомобіль Ауді А6, на єврономерах, номерний знак НОМЕР_1 . Згодом зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_8 , котрий запропонував йому придбати автомобіль. Згодом вищевказана особа повідомила, що хоче взяти автомобіль в оренду, з подальшим викупом та попрохала автомобіль на декілька діб, щоб перевірити автомобіль та його справність. ОСОБА_7 , надав вказаний автомобіль, після чого, особа на ім`я ОСОБА_8 , через декілька діб, повернув майно та сповістив, що буде купувати автомобіль. Згодом, ОСОБА_7 та особа на ім`я ОСОБА_8 , знову зустрілися та потерпілий передав останньому автомобіль, з умовою подальшої виплати суми автомобіля. Однак, особа на ім`я ОСОБА_8 гроші за автомобіль не повернув та на зв`язок не виходив.

Транспортний засіб Ауді А6 на іноземних номерах НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на теперішній час, не встановлено та оголошено по системі «Гарпун» у розшук. В зв`язку з чим, виникла необхідність накласти арешт на даний транспортний засіб з метою заборони будь-яких дій та правочинів з транспортним засобом, а саме продажу, дарування, розмитнення, тощо.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав слідчому судді клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, прохав клопотання про арешт майна задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді клопотання, згідно якого, вважав за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за його відсутності.

Володілець майна, ОСОБА_7 , про дату, час та місце розгляду даного клопотання був повідомлений згідно діючого законодавства. В судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання слідчого не заперечує.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, а саме витяг з ЄРДР за № 0000672 від 21.04.2020 року, рапорту слідчого Кам`янського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.04.2020 р., довідки системи «Гарпун» про оголошення даного транспортного засобу в розшук, протокол допиту потрпілого ОСОБА_7 від 05.05.2020 р.

Наразі транспортний засіб Ауді А6 на іноземних номерах НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 має ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
А тому, враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, позицію потерпілої сторони, згідно до якої заперечень щодо накладення арешту на майно не заявлено, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, щодо предмету злочину, мету його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майне є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.
Враховуючи встановлені вище ризики відчуження, переховування, знищення транспортного засобу, що є речовим доказом, слідчий суддя вважає, що клопотання в підтриманому обсязі слідчим про арешт транспортних засобів, є обґрунтованим та відповідає меті накладенні арешту, і підлягає задоволенню.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, що до якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173,174 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки Ауді А6 на іноземних номерах НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зобов`язати відповідні органи доставити автомобіль на штраф майданчик Кам`янського ВП, за адресою: вулиця Медична, 15 в м.Кам`янське.
Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст.174 КПК України
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1