Справа № 393/217/19
Провадження №1-кп/403/9/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 р. Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника (адвокат): ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка в режимі відеоконференції з Новгородківським районним судом Кіровоградської області у кримінальному провадженні за №0000036 від 21 лютого 2019 року за обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Монастириська Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаний, відповідно до п.5 ст.89 КК україни, такого, що не має судимості, не працює, без місця реєстрації проживання, жителя за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів, клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 21 лютого 2019 року біля 04.30 години, в стані алкогольного сп`яніння, у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на грунті неприязненних відносин та ревнощів, умисно, наніс ОСОБА_6 кухонним ножем удар в область спини зліва, коли ОСОБА_6 схопив правою рукою лезо ножа, якого ОСОБА_5 відвів назад, порізав йому руку, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи за №133 від 31 березня 2019 року причинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: проникаючого колото - різаного поранення поперекової ділянки зліва на рівні 1-поперекового хребця, з ушкодженням лівої нирки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в своєму клінічному перебігу та рубця, що є наслідком рани в ділянці між першим та другим пальцями правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я, чим вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції з Новгородківським районним судом Кіровоградської області прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів підлягає задоволенню. Клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає. У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутність. У судовому засіданні в режимі відеоконференції з Новгородківським районним судом Кіровоградської області захисник (адвокат) ОСОБА_4 заперечує проти клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів. Вважає, що клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ухвали суду про продовження строку тримання під вартою перебуває у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, у якій заперечує проти провадження з його участю судового засідання у режимі відеоконференції.

Заслухавши учасників судового провадження, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ч.2 ст.336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує. Частиною 4 ст.42 КПК України встановлено, що обвинувачений також має право: брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах; ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження; оскаржувати в установленому цим Кодексом порядку судові рішення та ініціювати їх перегляд, знати про подані на них апеляційні та касаційні скарги, заяви про їх перегляд, подавати на них заперечення; отримувати роз`яснення щодо порядку підготовки та використання досудової доповіді, відмовлятися від участі у підготовці досудової доповіді; брати участь у підготовці досудової доповіді, надавати представнику персоналу органу пробації інформацію, необхідну для підготовки такої доповіді, ознайомлюватися з текстом досудової доповіді, подавати свої зауваження та уточнення
У ч.4 ст.46 КПК України зазначено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду. Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує. Захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо обвинуваченим і не може бути доручена захиснику.
При встановлених обставинах, суд вважає за необхідне провести судове засідання у кримінальному провадженні в режимі відеоконференції з участю захисника обвинуваченого тільки в частині проведення судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів та клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, так як незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Клопотання прокурора відповідає положенням ст.ст.184,199 КПК України.

Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно ст.з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 1 ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2019 року, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 16.30 год. 21 лютого 2019 року. Підозрюваному ОСОБА_5 не визначено заставу у кримінальному провадженні.

Із клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів слідує, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, тобто наявні ризики, передбаченні ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року ЄСПЛ зазначив, що продовження строку тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 12 березня 2013 року у справі Волосюк проти України). У відповідності до п.п.61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. У пункті 36 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20 серпня 2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Європейським судом з прав людини зазначено, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Європейським судом з прав людини у рішеннях зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів. У кримінальному провадженні за обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 цього Кодексу, є тяжким злочином. Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У кримінальному провадженні за обвинувальним актом ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 має кримінологічну характеристику, як особа, яка схильна до вчинення нових умисних правопорушень. При розгляді клопотання про необхідність тримання під вартою судом приймається до уваги обставини кримінального провадження, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання у кримінальному провадженні є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у вчиненні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Досліджені письмовими документами обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Таким чином, докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, надають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки. При встановлених обставинах, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Вирішуючи клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, судом враховуються наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини кримінального провадження, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, а також тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, не працює, не має тісних соціальних зв`язків. Таким чином, у кримінальному провадженні відсутні правові підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а отже, клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Обвинуваченим ОСОБА_5 згідно висновку судово медичної експертизи потерпілому ОСОБА_6 причинено тяжкі тілесні ушкодження. При встановлених обставинах, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_5 вчинив злочин із застосуванням насильства та причинив потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Керуючись ст.ст.177,178,197,199, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У кримінальному провадженні за №0000036 від 21 лютого 2019 року за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів. Відмовити у клопотанні захисника (адвоката) ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , відповідно до ухвали слідчого судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2019 року, обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 16 год. 30 хв. 21 лютого 2019 року.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 15 жовтня 2019 року. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 13 грудня 2019 року.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 10 лютого 2020 року.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 09 квітня 2020 року.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 07 червня 2020 року.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Монастириська Тернопільської області, без місця реєстрації проживання, жителя за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, включно по 16 год. 30 хв. 05 серпня 2020 року.

Строк дії цієї ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 визначити включно по 16 год. 30 хв. 05 серпня 2020 року.

Обвинуваченому ОСОБА_5 не визначати заставу у кримінальному провадженні.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя ОСОБА_1