Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/515/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 152 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеокнференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого трубопровідником лінійним Барського лінійно виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

продовжено строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який відраховується з дня закінчення дії ухвали суду від 11.02.2020 року, якою відносно обвинуваченого строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був продовжений до 10 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.4 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.

У судовому засіданні 23 березня 2020 року прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим, обставини щодо забезпечення його належної процесуальної і правової поведінки можуть бути забезпечені лише під час дії саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Залишаючись без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_8 після вчинення умисних кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності малолітньої особи, що мало місце 31.07.2019 року та 14.09.2019 року, з високою ймовірністю, може продовжувати свою злочинну діяльність.

Крім того, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 посягнули на життя і здоров`я малолітньої потерпілої, наслідком чого є посягання на її статеву недоторканість. На існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України вказує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, об`єктом посягання якого є життя та здоров`я малолітньої дитини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, який може переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_9 та на потерпілу ОСОБА_10 , з якими він на час вчинення злочину періодично проживав в одному будинкуі, впливати на свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, що надає йому можливість шляхом вмовляння, залякування, вимагати дачу від останніх неправдивих показів, зміну уже наданих під час досудового розслідування, показань.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який відраховується з дня закінчення дії ухвали суду від 11.02.2020 року, якою відносно обвинуваченого строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був продовжений до 10 квітня 2020 року. Дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 08 червня 2020 року.
Своє рішення суддя мотивував тим, що обвинувачений та потерпілі, а також переважна більшість свідків, є мешканцями одного населеного пункту, суд вважає, що існує ризик впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань. При цьому, вказані особи ще не допитані у судовому засіданні. Окремо суд зауважує, що потерпілою є малолітня особа і будь-який вплив з боку обвинуваченого може мати негативні наслідки для психічного здоров`я потерпілої, яка, згідно пред`явленого обвинувачення, вже зазнала фізичних та моральних страждань.

З приводу наявності ризику ухилення обвинуваченого від явки до суду, суд вважає, що такий ризик також може мати місце, враховуючи те, що ОСОБА_8 являється мешканцем іншого міста і не має постійного місця проживання в м. Умань.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ,який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати запобіжний західне пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний утримується під вартою більше 6 місяців. За цей час стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження заявлених ризиків.
Вказує, що судом було невірно обраховано термін дії запобіжного заходу.
Крім того із за неможливості розпочати повноцінний судовий розгляд в суді першої інстанції у розумні строки, засідання зводяться до продовження строку тримання під вартою.
Більш того на момент ухвалення рішення в державі діє режим надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією смертельного короно вірусу та в установах державної пенітенціарної служби відсутнє належна медична допомога.
При цьому його підзахисний характеризується позитивно, має місце роботи, раніше не судимий, має місце проживання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.4 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.4 ст.152, ч.2 ст.125 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.153, ч.4 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані.
Що стосується доводів захисника про можливість застосувати до обвинуваченого
ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

При цьом,у колегія суддів зазначає про те, що ОСОБА_8 мешкає у м. Тальне Тальнівського району Черкаської області, що в свою чергу унеможливлює застосування до нього заможного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки буде знаходитися поза межами Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 мешкає у одному населеному пункті разом з неповнолітньою потерпілою, що в свою чергу свідчить про наявність високого ступеню ризиків незаконно впливати на потерпілу та свідків
Наявність у ОСОБА_8 місця реєстрації та проживання, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією судді не можу бути враховано, оскільки останній вчинив злочин пов`язаний і застосування фізичного насильства до неповнолітньої особи, даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, та з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом впливу на неповнолітню потерпілу наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень а також, те, що ОСОБА_8 становить підвищену суспільну небезпеку, обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, які є середньої тяжкості, тяжким та особливо тяжким, заявлені ризики не зменшилися колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 встановив наявність ризиків передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він може вчинити спроби направлені на переховування від суду, вчинити вплив на неповнолітню потерпілу та свідків, які ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення в яких обвинувачується
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В той же час, задовольняючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, суддя районного суду допустив порушення вимог КПК України, а саме зазначив, що строк тримання під вартою необхідно відраховувати з дня закінчення попередньої ухвали. Проте враховуючи, що ухвала набирає чинності з дня її проголошення -строк тримання під вартою повинен відраховуватися з дня ухвалення такого рішення.
А тому апеляційні доводи захисту в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року необхідно з змінити в частиніобчислення строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які слід рахувати з дня оголошення ухвали.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, який відраховується з дня закінчення дії ухвали суду від 11.02.2020 року, якою відносно обвинуваченого строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був продовжений до 10 квітня 2020 року, - змінити в частині обчислення строків тримання під вартою.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити з 23 березня 2020 року до 21 травня 2020 року.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 Ремез