ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження 201/6559/19 (пр. № 1-кп/201/924/2020), відомості про яке 08 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001141, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 09 грудня 2019 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 06 травня 2019 року близько 19 години 00 хвилин перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив на балконі 8-го поверху зазначеного будинку потерпілого ОСОБА_4 , доступ до квартири якого він не має та в обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла.

Того ж дня, обвинувачений ОСОБА_5 приблизно о 19 годині 15 хвилин підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, на вході якої стояв потерпілий ОСОБА_4 , який перешкоджав доступу до середини житла. Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла із застосуванням насильства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, наніс своєю правою рукою зжатою в кулак два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця: в лівій параорбітальній області, синця в правій скроневій області, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тим самим подавивши волю останнього до спротиву та порушуючи право потерпілого на недоторканість житла, гарантоване статтею 30 Конституції України, статтею 12 «Загальної декларації прав людини», статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» незаконно проник в середину квартири АДРЕСА_4 , де всупереч волі власників і особистої зацікавленості почав пересуватись по приміщенню квартири та оглядати кімнати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному проникненні до житла із застосуванням насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на момент скоєння даного злочину раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має на утримані малолітню дитину, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, має на утримані малолітню дитину, на момент скоєння злочину був не судимий, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 162 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 09 грудня 2019 року був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном один рік, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що судом також прийнято рішення про застосування до обвинуваченого випробувального терміну.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне не стягувати з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку із відсутністю документального підтвердження їх вартості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком суду, покаранням призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року у виді трьох років позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1