Справа № 333/836/20
Провадження № 1-кп/333/356/20
УХВАЛА
02 березня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинуваченими та їх захисниками копій вказаних документів.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про призначення та проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Потерпілий ОСОБА_4 , обвинувачені та їх захисники не заперечували проти призначення судового розгляду.

Також, у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 письмово заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , при цьому зазначив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу останнім, не зникли, тому необхідно задовольнити клопотання.

На цей час, з урахуванням особистості обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_5 (неодноразово судимі за скоєння умисних корисливих злочинів; обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі), на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, можливість вчинення інших злочинів. Інші, більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 застосувати неможливо, так як: під час особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачені зобов`язуються не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проте, в даному випадку у обвинувачених відсутні стійкі соціальні зв`язки та постійна робота, тому є ризик переховування останніх; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні; відсутність постійного джерела доходів унеможливлює застосування відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Потерпілий просив суд задовольнити клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_5 під вартою.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулися до суду із клопотаннями про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час із покладенням на ОСОБА_7 і ОСОБА_5 певних обов`язків.

ОСОБА_7 зазначив, що ухилятися від явки до суду він не буде, має постійне місце мешкання, сім`ю, неповнолітню дитину, яка знаходиться на його утриманні, тому зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, буде достатнім. Останній раз він був засуджений у 2018 році до 4 років позбавлення волі із випробуванням строком на 3 роки.

Захисник ОСОБА_8 заявила, що ризики, які були встановлені під час досудового розслідування, відпали і на цей час вони відсутні. Крім того, у прокурора відсутні докази, що обвинувачений має намір ухилитися від суду та вчинити новий злочин. На цей час ОСОБА_7 має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, до свого затримання обвинувачений постійно, хоча і неофіційно працював на будівництві. Інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі зможе, на думку захисника, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому вона просить суд змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час із покладенням на ОСОБА_7 таких обов`язків: не відлучатися із міста без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Вважає, що сама тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 вказав, що наміру ухилятися від явки до суду він не має. Взагалі після подій, вказаних в обвинувальному акті, він самостійно після телефонного дзвінка працівника поліції з`явився до відділення поліції. Після бесіди з ним, його відпустили, потім зателефонували, щоб він прийшов наступного дня. Він знову з`явився до Комунарського ВП, після чого і був затриманий. Тобто, він не переховувався від слідства і прибував на першою вимогою до слідчого. Він постійно мешкає у м. Запоріжжі, де проживає уся його рідня: мати, батько, тітка та неповнолітня син, який мешкає із його колишньою дружиною. До затримання неофіційно, але працював, отримуючи 500 грн. щоденно. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, буде достатнім. Останній раз він був засуджений у березні 2019 року та звільнений у залі суду у зв`язку з повним відбуттям покарання.

Захисник ОСОБА_6 заявила, що ризики на цей час відсутні, як і відсутні докази того, що обвинувачений має намір ухилитися від суду та вчинити новий злочин. ОСОБА_5 дійсно самостійно приходив до відділення поліції під час досудового розслідування, що свідчить про відсутність у нього умислу на переховування. Хоча обвинувачений і розведений, але має на утримання неповнолітню дитину, неофіційно, але працював, має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі. Інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі зможе, на думку захисника, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому вона просить суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час.

Суд, розглянувши клопотання про продовження та зміну запобіжних заходів обвинуваченим, вислухавши думки прокурора, потерпілого, захисників та обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Частиною 3 ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.11.2017 року у справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Судом встановлено, що 10.01.2020 року ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.03.2020 року.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування свого клопотання, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_5 могли вчинити злочин, вказаний в обвинувальному акті.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; на цей час знаходиться на випробуванні строком 3 роки, визначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким 06.03.2018 року був засудженим до 4 років позбавлення волі; перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2006 року; до затримання періодично вживав наркотичні засоби), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає із сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 ), здоров`я обвинуваченого (хворіє на гепатит «С», астму).

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше неодноразово (6 разів) судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; останній раз 05.03.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з-під варти у залі суду у звязку з відбуттям покарання), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (розведений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає один за адресою: АДРЕСА_2 ), здоров`я обвинуваченого (хворіє на гепатит «С»).

Також, суд при вирішення вказаних питань, враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_5 у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, у обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_5 продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.

Під час розгляду питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд розглянув можливість застосування до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, у т.ч. запропонованих захисниками останніх.

Водночас, в даному випадку, враховуючи особистість обвинувачених, встановлений під час судового розгляду ризик вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_5 іншого злочину є настільки вагомим, що суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти забезпеченню обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку суду, є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено.

Учасниками процесу не заявлялись інші клопотання про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 314-317, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 11 год. 00 хв. 10 березня 2020 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілий, обвинувачені та їх захисники.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 30.04.2020 року (включно).
Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 30.04.2020 року (включно).
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 щодо зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7 відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, їх захисникам, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 02.03.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1