Єдиний унікальний номер 242/4392/16-к
Номер провадження 11-кп/804/344/20

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року місто Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Шигірта Ф.С

суддів: Акуленка В.В., Стародуба О.Г.,

за участю:

секретаря

cудового засідання Долі В.В.,

прокурора Цукарєвої В.А., Акулова А.В.,

захисника Бєлікової Є.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Донецького апеляційного суду апеляційну скаргу захисника на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року в кримінальному провадженні №0000442, яким ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за ст.258-3 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Понизівка Дубровського району Брянської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, займаючого посаду так званого «міністра у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винуватим та засуджено за ст. 258-3 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Згідно вироку, ОСОБА_1 умисно взяв участь у терористичній організації за наступних обставин.

Відповідно до абзацу 19 статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон) терористичною організацією визнається стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація згідно зазначеного абзацу визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

При цьому терористична діяльність, відповідно статті 1 Закону охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

07 квітня 2014 року у м. Донецьку з метою здійснення терористичної діяльності утворено «донецьку народну республіку» (далі «ДНР»), одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме - шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст. ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом). Вказана організація є стійким об`єднанням невизначеного кола осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

07 жовтня 2014 року наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України за №33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Терористична організація «ДНР» діє на території України незаконно та її учасники вчиняють терористичні акти - захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування із застосуванням зброї, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, в тому числі щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяними у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків.

При цьому, на керівників та учасників силового блоку (спеціально створених «ДНР» для вчинення терористичних актів не передбачених законом збройних формувань та терористичних груп) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України. У свою чергу, на представників політичного блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

«ДНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань та терористичні групи), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: ведення терористичної діяльності проти органів державної влади, військових підрозділів України та мирного населення, а саме здійснення з використанням військової техніки, в тому числі артилерійського озброєння (самохідні артилерійські установки, реактивні системи залпового вогню, тощо), вогнепальної зброї (кулемети, автомати, гвинтівки, тощо) та боєприпасів (артилерійські снаряди, міни, гранати, тощо) терористичних актів (обстріли з артилерійського озброєння та вогнепальної зброї) відносно військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області, працівників органів влади України та інших осіб, в тому числі і мирного населення, з метою дестабілізації обстановки на території Донецької області та України в цілому, сприяння втрати авторитету органів державної влади України та сприяння подальшому захопленню території Донецької області не передбаченими законом збройними формуваннями терористичної організації «ДНР»; організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань) та керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні; силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд; організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації; організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення так званого військово-промислового комплексу «ДНР».

На учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності; видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ДНР»; організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР»; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «ДНР», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним силам України; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

«ДНР» діє на території України незаконно та її учасники вчиняють терористичні акти - захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування із застосуванням зброї, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, в тому числі щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяними у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VTII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄЄ, СІЛА, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14 січня 2015 року за №106-VTII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за №1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за №337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за №1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за №145-VIII.

Для вирішення окремих питань, покладених на «політичний блок», 26.09.2014 року згідно постанови так званого «совета министров ДНР» № 35-1 терористичною організацією «ДНР» створено не передбачене законодавством України так зване «міністерство у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха», яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. 60 (Ворошиловський район м. Донецька).

Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, 12.11.2014 року ОСОБА_1 , діючи умисно, з особистих політичних міркувань вступив до терористичної організації «ДНР» шляхом призначення його «указом голови» терористичної організації «ДНР» ОСОБА_2 за № 9 (із змінами, внесеними «указом» № 11 від 13.11.2014) на посаду «міністра у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки».

Протягом 2015 року представниками терористичної організації «донецька народна республіка», зокрема «народным советом ДНР» прийнято ряд так званих «нормативно-правових актів», в т. ч. закон «про захист населення та територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру», закон «про цивільну оборону». Крім того, 10.01.2015 року представниками терористичної організації «донецька народна республіка», зокрема її керівником ОСОБА_2 , видана постанова № 1-5 про затвердження положення «про міністерство у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха Донецької народної республіки», яким регулюється діяльність так званого «міністерства у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки», закріплюється його структура, права та повноваження. Зазначені нормативно-правові акти, видані представниками терористичної організації «донецька народна республіка» та якими у своїй діяльності керуються «міністр у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки» ОСОБА_1 й інші працівники цього «міністерства», які підтримують діяльність зазначеної терористичної організації, приймалися з метою надання вигляду легітимності діяльності терористичної організації «ДНР» всупереч діючому законодавству України і є протиправними та такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

ОСОБА_1 , маючи вищу освіту, тривалий стаж роботи в органах МНС України, розумів, що вищевказані нормативні документи є незаконними, оскільки прийняті всупереч Конституції Україні та іншому законодавству України.

Згідно положення «Про міністерство у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки» на ОСОБА_1 та інших учасників так званого «міністерства у справах цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійного лиха донецької народної республіки», покладені в т. ч. функції щодо: планування в установленому порядку виконання завдань органами управління, силами і засобами міністерства та його підлеглих підрозділів по сприянню збройним силам донецької народної республіки в обороні країни і захисту її територіальної цілісності; планування в установленому порядку забезпечення участі військових підрозділів міністерства оборони та міністерства внутрішніх справ донецької народної республіки в заходах цивільної оборони та реагування на надзвичайні ситуації; участі міністерства в розробці мобілізаційного плану переведення економіки донецької народної республіки на військовий стан в частині, що стосується завдань, покладених на міністерство; розробки державними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та організаціями мобілізаційних планів заходів з цивільної оборони, здійснення державного пожежного нагляду та інших контрольних функцій у цій сфері, координації діяльності та взаємодію військових (силових) формувань та органів при вирішенні завдань в області цивільної оборони, інформування громадськості щодо реалізації державної політики з питань, віднесеним до компетенції міністерства, проведення пропагандистської роботи з популяризації служби міністерства тощо.

При цьому, перебуваючи на зазначеній посаді та використовуючи надані представниками терористичної організації «ДНР» владні повноваження, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за виконання завдань та функцій «міністерства», видає злочинні накази, розпорядження підпорядкованим йому особам щодо забезпечення реалізації покладених на «міністерство» функцій, у т.ч. щодо створення, реорганізації та ліквідації в установленому порядку органів, підрозділів, служб, формувань та інших сил, установ і організацій, що перебувають у віданні «міністерства», визначення їх структури і штатного розкладу, встановлення нормативів їх штатної чисельності; прийняття за погодженням з міністерством оборони донецької народної республіки, державними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування рішення про передислокацію в межах донецької народної республіки центрального апарату міністерства, органів, підрозділів, служб, формувань та інших сил, установ і організацій, що перебувають у віданні «міністерства»; щодо фінансування органів, підрозділів, служб, формувань та інших сил, установ і організацій, що перебувають у віданні «міністерства» за рахунок коштів терористичної організації ДНР тощо, вчиняє інші протиправні дії, які направлені на порушення конституційних прав громадян України, що проживають на тимчасово окупованій території Донецької області.

З вироком суду не погодився захисник. Просить вирок суду скасувати, а провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 закрити. Вказує, що суд дійшов хибного висновку про участь обвинуваченого в терористичній організації «ДНР», оскільки існування такої організації не визнано державою Україна. Спеціального Закону, за яким Україна визнає «ЛНР» та «ДНР» терористичними організаціями немає. За таких обставин, вважає що у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 відсутній склад злочину. Крім того, під час розгляду справи судом порушено право обвинуваченого на захист, оскільки захисник не спілкувалась з обвинуваченим, не мала можливості узгодити з ним позицію, щодо пред`явленого обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав свою апеляційну скаргу.

Обвинувачений повідомлений про час та місце розгляду апеляційної справи належним чином, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Розгляд апеляційної скарги відбувається за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального судового провадження.

Прокурори в апеляційному суді заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Твердження захисника про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.258-3 ч.1 КК України, через відсутність спеціального Закону, яким держава Україна визнає «ЛНР» та «ДНР» терористичними організаціями є безпідставними з огляду на таке.

Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон), а також ст. 28 КК це стійке об`єднання трьох і більше осіб, створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснюється розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки та вчинення терористичних актів. Достатнім для визнання організації терористичною є те, що якщо хоча б один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону, а також ст. 28 КК терористична діяльність це діяльність, яка охоплює планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів, підбурювання: до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організацію незаконних збройних формувань, злочинних угрупувань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів; так само як і участь у таких актах, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, пропаганду й поширення ідеології тероризму, фінансування та інше сприяння тероризму.

Встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону ознак певної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. При цьому таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів. Існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 КК не вимагається.

Обставини діяльності «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року № 145-VIII, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Суд першої інстанції врахував зазначені норми закону, та надавши аналіз дослідженим по кримінальному провадженню доказів в їх сукупності, дійшов правильного висновку, що подія злочину мала місце, а провина ОСОБА_1 у вчиненні злочину за ч.1 ст. 258-3 КК України повністю доведена.

Висновки суду про визнання «ЛНР» і «ДНР» терористичними організаціями узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ). Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 25 липня 2017 року у справі «Хлєбік проти України» безпосередньо зазначено, що на початку квітня 2014 року збройні угрупування почали захоплювати офіційні будівлі в Донецькій та Луганській областях й заявляти про створення самопроголошених утворень, відомих як «ДНР» і «ЛНР». У відповідь 14 квітня 2014 року Уряд України, який розглядає такі збройні формування як терористичні організації, санкціонував застосування проти них збройних сил шляхом введення в правове поле поняття «антитерористична операція».

Крім того, апеляційний суд не вбачає обставин, за яких під час розгляду справи судом було порушено право обвинуваченого на захист.

Так, з урахуванням обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_1 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, обвинувальний акт направлений до суду, у судові засідання суду першої інстанції не з`явився, не прибув на судові виклики без поважної причини більше як два рази, Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області від 12 червня 2018 року постановлено ухвалу про здійснення кримінального провадження за його обвинуваченням в порядку спеціального судового провадження.

Відповідно до статей 59, 129 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Принцип забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства.

Гарантії права на захист у разі кримінального обвинувачення передбачено й у пункті «d» частини 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та підпункті (c) пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до цих положень кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях також підтверджує можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого. Така позиція висловлена ним у рішенні від 24.05.2007р. в справі «Да Лус ОСОБА_3 проти Бельгії».

З матеріалів справи вбачається, що розглядаючи справу, суд першої інстанції врахував особливості розгляду справи в такому порядку та виконав вимоги, встановлені законом, зокрема п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника під час здійснення спеціального судового провадження.

Оскільки розгляд справи в суді здійснювався в порядку спеціального судового провадження, який передбачає розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого, твердження захисника щодо неможливості спілкування з обвинуваченим, а також узгодження з ним позиції захисту є необґрунтованими.

Таким чином, під час перегляду оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції підстав для його скасування або зміни не встановлено, а тому вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 за ст.258-3 ч.1 КК України у кримінальному провадженні №0000442 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: