Справа № 694/803/20 Провадження №1-кс/694/301/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.07.2020 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка, заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 ,-
в с т а н о в и л а:
В провадженні судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000437 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (справа №694/803/20 провадження №1-кс/694/182/20).
06 липня 2020 року, суддя ОСОБА_6 подала через канцелярію Звенигородського районного суду Черкаської області заяву про самовідвід.
Підставою самовідводу стало те що, рідний брат обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 згідно наказу № 110-о від 07.11.2005 року прийнятий на посаду консультанта Звенигородського районного суду Черкаської області; згідно наказу № 9-щ від 30.01.2008 року переведений на посаду керівника апарату цього ж суду з 01.02.2008 року де працює на даний час, а тому суддя ОСОБА_6 не може брати участь у розгляді вказаної скарги, оскільки дані обставини можуть викликати сумніви у її незалежності та безсторонності під час прийняття рішення по вказаній справі.
Суддя ОСОБА_6 будучи зайнятою в розгляді іншої справи, у судове засідання для дачі пояснень не з`явилася, неприбуття судді не перешкоджає розгляду заяви про її відвід.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала у зв`язку з її необґрунтованістю.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні даної заяви поклався на розсуд суду.

Дослідивши заяву про самовідвід та перевіривши викладені в заяві доводи, приходжу до наступних висновків.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя, слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України встановлено, що суддя не може брати участь у провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь - який спосіб забороняється.
Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з рішень Європейського суду з прав людини у справах "Білуга проти України", "Ветштайн проти Швейцарії", важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.
Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Пьєрсак проти Бельгії", "Лангбергер проти Швеції" зазначено, якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра.
Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів судова незалежність передбачає повну безсторонність з боку суддів. При розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. У цьому розумінні судова незалежність є розвитком основоположного принципу, згідно з яким "жодна особа не може бути суддею у своїй справі". Значущість цього принципу виходить за межі окремої судової справи та її сторін. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.
При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.
Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
За змістом п. 23, п. 60, п. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - принцип незалежності судової влади означає незалежність кожного судді при здійсненні ним функцій прийняття судових рішень. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено. Судді мають приймати рішення у справах, які передані їм на розгляд. Вони можуть відмовитися від справи або її розгляду лише якщо для цього є поважні причини.
Стаття 75 КПК України включає вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у розгляді справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України - за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
До вирішення питання самовідводу судді треба ставитись виважено, аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні.
Враховуючи вказані обставини, суддя вбачає підстави для задоволення самовідводу, заявленого суддею ОСОБА_6 , оскільки вказані нею підстави для самовідводу є обставинами, які виключають її участь, як головуючого судді, у розгляді кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 75, 81, 82, 369-372 КПК України, суддя, -

ухвалила:
заяву про самовідвід судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 по справі №694/803/20 провадження №1-кс/694/182/20 у кримінальному провадженні №0000437 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - задовольнити.
Матеріали кримінального провадження №0000437 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України передати до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1