Справа № 715/542/20
Провадження № 1-кс/715/99/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2020 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

володільця майна ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в смт. Глибока в залі суду клопотання слідчого СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , звернувся до Глибоцького районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна.

В клопотанні слідчий слідчого відділу посилається на те, що слідчим відділенням Глибоцького ВП Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 19.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а саме про те, що ОСОБА_5 , мешканець с. Волока Глибоцького району Чернівецької області, на території кварталу 33 виділу 8 Кучурівського лісництва ДП «Чернівецький лісгосп», незаконно здійснює земельні роботи.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 152094588 встановлено, що ОСОБА_5 орендує земельну ділянку кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область. Глибоцький район, Волоківська сільська рада (за межами населеного пункту) з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

На підставі ухвали слідчого судді, 27.03.2020 року було проведено огляд земельної ділянки кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область. Глибоцький район, Волоківська сільська рада (за межами населеного пункту), в ході чого було встановлено, що окрім площі земельної ділянки кадастровий номер :02:004:001, що складає 0,6087 га, яку ОСОБА_5 орендує, останній також самовільно захопив та використовує земельну ділянку площею 0,2852 га.

Постановою від 31.03.2020 року, земельна ділянка кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000105.

На даний час, в ході проведення досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:004:001, метою якого є збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Посилається на те, що накладення арешту на вказану земельну ділянку в повній мірі забезпечить збереження існуючої площі, конфігурації та меж ділянки, а також об`єктів, наявних на ній, що надасть змогу, в подальшому, провести земельно- технічну, оціночно-земельну судові експертизи, а також експертизу з питань землеустрою (в тому числі з повторним проведенням огляду) та забезпечити відшкодування завданої шкоди.

На підставі викладеного просить суд, накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область. Глибоцький район, Волоківська сільська рада, орендарем якої є ОСОБА_5 .

Заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що постановою від 31.03.2020 року, земельна ділянка кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000105.

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 152094588 встановлено, що ОСОБА_5 орендує земельну ділянку кадастровий номер :02:004:001 загальною площею 0,6087 га, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область. Глибоцький район, Волоківська сільська рада (за межами населеного пункту) з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

Згідно передбачених договором оренди умов (пункт 5), цільове призначення (мета використання) земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі для 12.11 - для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

Жодних зауважень (претензій) з приводу недотримання, невиконання чи порушення умов договору оренди землі від Орендодавця, тобто Чернівецької обласної державної адміністрації відносно ОСОБА_5 не надходидо, що підтверджується копією листа Чернівецької ОДА від 29 квітня 2020 року № П-42.

На підставі санкціонованого слідчим суддею огляду органом досудового розслідування зроблено висновок про те, що ОСОБА_5 самовільно захопив та використовує земельну ділянку площею 0,2852 га. Проте орган досудового розслідування просить накласти арешт не на вказану земельні ділянку, а на земельну ділянку площею 0,6087 га, яку ОСОБА_5 використовує відповідно до договору оренди.

Окрім того, посилаючись на завдання арешту, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий констатує те, що накладення арешту на земельну ділянку обумовлене необхідністю для запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження цього майна.

Натомість виходячи із суті, змісту та природи даного нерухомого об`єкту, яким є земельна ділянка, тобто частина земної поверхні з встановленими межами та певним місцем розташування, вказані твердження є неспроможними.

Відповідно до умов договору оренди землі від 03 січня 2019 року (п.7.4.9.) правом па відчуження, в тому числі на передачу у суборенду, - ОСОБА_5 не наділений.

Вказану ділянку ОСОБА_5 використовує для здійснення підприємницької діяльності, тому накладення арешту на вказану земельну ділянку призведе до припинення здійснення підприємницької діяльності.

Також у клопотанні зазначено інший кадастровий номер земельної ділянки, ніж той який зазначений в інших документах, зокрема в договорі оренди земельної ділянки.

На підставі ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно пунктом другим частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також згідно п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Окрім того, у відповідності до частини третьої вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть зашкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження в т.ч. верховенство права, законність, недоторканість житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, невтручання в приватне життя, розумність строків та ін.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до ЄКПЛ передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Із рішення Європейського суду з прав людини «Смиров проти Росії» або «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», вбачається необхідність дотримання розумного співвідношення пропорційності між використовуваними засобами і метою, які переслідує держава за допомогою будь-яких вжитих нею заходів, включаючи заходи призначені для контролю за використанням громадянином своєї власності, що виражено в понятті «справедлива рівновага», яка повинна бути встановлена між вимогами дотримуватись загальних інтересів населення і вимогами охорони прав особистості.

Тобто для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, відсутність якої сприяє висновку про неперевагу суспільного інтересу над принципом поваги і захисту права власності особи та загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин вважаю, що дане клопотання внесене до суду з порушенням вимог КПК України та не доведено необхідність арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільця майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя: