Справа № 524/270/17
Провадження 1-кп/524/28/20
УХВАЛА

15.04.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
представника потерпілої-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004489 від 21.11.2016 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики , на які посилається прокурор вважає на теперішній час не існують , ОСОБА_6 на час затримання працював на двох роботах, що доведено під час судового розгляду ; щодо виконання обов`язків за місцем роботи зауважень не мав; має постійне місце проживання, за місцем реєстрацію своєї матері, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має добру репутацію; відповідно до показань потерпілої ніколи не вчиняв насильства у сім`ї та добре поводився та опікувався її дитиною. Питання щодо можливого впливу на потерпілу з метою зміни її показань виключається, оскільки потерпіла ОСОБА_8 допитана в судовому засіданні. Щодо можливого ухилення від суду, то захисник ОСОБА_4 зазначає , що таке твердження сторони обвинувачення нічим не підтверджено. Навпаки, обвинувачений ОСОБА_6 заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину і обвинувачення на даний час не може довести його провину в судовому засіданні. Цим можна обгрунтувати бажання ОСОБА_6 приймати участь у судових засіданнях з метою встановлення істини у справі, довести свою невинуватість.
Крім того, як зазначає захисник ОСОБА_4 , тривалий час перебування під вартою істотно вплинуло на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 ,так як відповідно до довідки Полтавської міської медичної частини №23 філії ДУ ЦОЗ ДКВСУ в Полтавській області від 13.04.2020 року, за час перебування в установі ОСОБА_6 знаходиться під динамічним наглядом в Полтавській міській медичній частині №23 з діагнозом: хронічний холецисто-панкреатит в стадії стійкої ремісії. ВСД за змішаним типом. Сольовий діатез. Неодноразово призначалось амбулаторне лікування.Також, неодноразово під час утримання в ізоляторі тимчасового тримання ОСОБА_6 викликалась "швидка медична допомога". ОСОБА_6 пояснює, що звертався за медичною допомогою під час загострення, коли не міг терпіти болю.
Захисник ОСОБА_4 вважає, що подальше перебування ОСОБА_6 під вартою може істотно негативно вплинути на стан його здоров`я, оскільки він не пройшов необхідне медичне обстеження і не отримує лікування, якого він потребує.
З урахуванням викладенного захисник ОСОБА_4 просить суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на домашній арешт.

Суд вислухавши думку учасників процесу , прокурора , який категорично заперечує проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 так як вважає , що до теперішнього часу існують ризики , передбачені ст. 177 КПК України , а саме те , що знаходячись на волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду, скоїв тяжкий злочин , передбачений ст. 121 ч.2 КК України за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 є задовільним, що підтверджується довідками із Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Полтавській області, лікування він не потребує, також він вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався приховати сліди злочину, оскільки він після вчинення останнього поправ одяг малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , який підтримав думку прокурора,вважає,що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити , захисника ОСОБА_5 , який підтримав клопотання заявлене захисником ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 , і пояснив, що в умовах Полтавської установи виконання покарань № 23 йому не надається належне медичне лікування, останній раз огляд його лікарем відбувався у травні 2019 року, умови тримання в Полтавській установі виконання покарань є незадовільні, а саме приблизно на 30 м 2 , тримається 14 осіб , на стінах "грибок", гостра нестача повітря, не надаються засоби захисту в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2»., також умови в ІТТ №8 м. Горішні Плавні незадовільні, дуже маленьке приміщення тримання осіб під вартою, а саме приблизно на 15 м2 , знаходиться 4 людини,також він має міцні соціальні зв`язки із своєю матір`ю ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку , зареєстрований за адресою проживання матері , приходить до наступних висновків :

Згідно зі статтею 331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частини другої статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
В пункті 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, зазначено, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяті місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
На вимогу ч. 4 ст. 12 КПК України кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 тримається під вартою з 23.11.2016 року до теперішнього часу, тобто понад 12 місяців.

Кримінальне провадження по суті до теперішнього часу не розглянуто, оскільки неодноразово у судове засідання не з,являлись свідки сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , явка яких не була забезпечена стороною обвинувачення у порушення вимог ст. 23 ч.3 КПК України майже 3 роки 4 місяці .
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював , що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справах «Смирнова проти Росії», «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції» судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався , до обрання запобіжного заходу працював стрільцем з охорони вантажів стрілецької комнади на ст. Кременчук ВП "Полтавський загін воєнізованої охорони" , згідно характеристики на аркуші справи 58 тому № 1 позитивно характеризується за останнім місцем роботи ,потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні надавала пояснення ,що ОСОБА_6 належним чином здійснював догляд за іі малолітнім сином ОСОБА_14 , фізичного насильства до нього під час сумісного проживання однією родиною не застосовував , що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , має міцні соціальні зв`язки зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , 1958 року народження , яка є особою похилого віку, має постійне місце проживання в м.Кременчуці, згідно листа Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Полтавській області останній хворіє на хронічний холецисто-панкреатит , ВСД із змішаним типом, сольовий діатез, йому неодноразово призначалось амбулаторне лікування останній раз огляд ОСОБА_6 лікарем проводився 24.05.2019 року , тобто майже рік потому , він як вище зазначав суд перебуває тривалий час під вартою з 23.11.2016 року, явка свідків обвинувачення стороною обвинувачення до суду на протязі майже 3-х років 4 -х місяців не забезпечується, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, зменшилися.
Відносно заперечень прокурора, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт , а саме те що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин ,за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, то суд їх вважає необгрунтованими ,оскільки обвинувальним вироком суду не встановлено на теперішній час , що злочин вчинив саме ОСОБА_6 , а йому тільки висунуте обвинувачення у вчиненні злочину , передбаченого ст. 121 ч.2 КК України , також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Курд проти Туреччини» зазначено , що тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії»,також вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу і свідків, може ухилятсь від явки до суду не були підтверджені жодними доказами та прокурором не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також не доведено нових ризиків, які б виправдовували продовження найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт ,строком на два місяці, а саме до 13 червня 2020 року, зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_6 з`являтись на виклик до суду у попередньо визначений час на протязі терміну судового розгляду, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це суд;носити електронний засіб контролю; зобов,язати обвинуваченого ОСОБА_6 здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності), заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 спілкуватись з потерпілою ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 . На думку суду саме вищевказаний запобіжний захід , у виді цілодобового домашнього арешту , буде достатнім й необхідним заходом забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження та для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.177, 183, 331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 13 червня 2020 року.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання , а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-з`являтись на виклик до суду у попередньо визначений час на протязі терміну судового розгляду, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це суд;
-не залишати місце свого проживання цілодобово;
-заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 спілкуватись з потерпілою ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13
-носити електронний засіб контролю;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).
Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до місця фактичного проживання і звільнити з-під варти, на підставі п.1 ч.3 ст.202 КПК України.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст.205 КПК України.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч.7 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :