ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000140 від 18 травня 2020 року, -
В С ТА Н О В И Л А :
19.05.2020 року слідча СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_8 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із клопотанням, погодженого прокурором Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого під час огляду майна вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року було задоволено клопотання слідчої та накладено арешт на автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , власником є ОСОБА_7 , з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження.
На зазначене рішення суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року про накладення арешту на майно - вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 .
Апелянт вважає, що арешт на майно був накладений необґрунтовано, оскільки у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Справа № 11-сс/822/127/20 р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач: ОСОБА_10 .

Звертав увагу на те, що в порушення ч.1 ст. 172 КПК України, ОСОБА_7 про розгляд у суді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, не повідомлявся.
Крім цього, зазначав, що в порушення ч.2 ст. 173 КПК України, слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту на майно, не було враховано відсутність підстав для арешту майна, а саме, те що підозру особам не пред`явлено і що це свідчить про відсутність даних, які б вказували про наявність доказів щодо вчинення злочину конкретною особою. Також посилався на те, що судом не було досліджено розумність та співмірність обмеження права власності, у зв`язку з відсутністю цивільного позову, а отже і встановленої суми заподіяних збитків, якщо такі можуть бути.
Вказував, що за змістом ст. 96-1 КК України, застосування спеціальної конфіскації, у межах порушеного кримінального провадження (ст. 240 КК України) не передбачено.
Тому вважає, що накладення арешту на вищевказаний автомобіль позбавляє його власника ОСОБА_7 можливості використання його за цільовим призначенням в господарській діяльності та забезпечення сім`ї.
Заслухавши головуючого, який доповів зміст оскаржуваного рішення, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, як вбачається із наданих матеріалів провадження, що СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 0000140 від 18 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України
Як слідує із наданих матеріалів справи, що 18 травня 2020 року в межах с. Долиняни Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_7 за допомогою спецтехніки здійснював незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
18 травня 2020 року під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 .
19 травня 2020 року слідча за погодженням з прокурором звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, а саме, транспортного засобу - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , з обмеженням права користування ним, розпорядження та відчуження, власником якого є ОСОБА_7 .
Слідча мотивувала це тим, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні і що для його збереження на нього слід накласти арешт.
20 травня 2020 року слідчим суддею було задоволено клопотання слідчої повністю із врахуванням підстав, зазначених у ньому та накладено арешт на вказаний транспортний засіб шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження майна, власником якого є ОСОБА_7 .
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що вилучений транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 є доказом у кримінальному провадженні.
Згідно п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчою, прокурором доведено, а районним судом підтверджено наявність, як одного із ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, так і в необхідності арешту вищевказаного тимчасово вилученого майна, який визнаний речовим доказом у справі.
Разом з цим, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зокрема, у відповідності до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім цього у ч.4 ст. 173 КПК України зазначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З кримінального провадження вбачається, що власником транспортного засобу вантажного автомобіля «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .
Накладення арешту на вказаний транспортний засіб у формі заборони користування та розпорядження, може призвести водночас до надмірного обмеження його цим правом.
Крім цього, із клопотання слідчої вбачається, що воно не містить жодних доказів того, що транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 підпадає під майно до якого застосується спеціальна конфіскація (ст.ст. 96-1, 96-2 КК України).
Також колегією суддів встановлено, що органом досудового розслідування нікому не пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з метою збереження речового доказу, необхідно накласти арешт на вилучений транспортний засіб, шляхом заборони його відчуження, оскільки накладення арешту саме в такій формі, не може завдати збитків його законному володільцю.
Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справі про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом обмеження права користування, розпорядження та відчуження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчої СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт з обмеженням права відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме, на транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , житель с. Владична Хотинського району Чернівецької області.

В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий[підпис]ОСОБА_10

Судді:[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

Копія, згідно з оригіналом
Суддя
Чернівецького апеляційного суду _________________

ОСОБА_11 (підпис)