Справа № 760/6328/19
Провадження1-кс/991/3632/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, що звернулася зі скаргою, - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,,
ВСТАНОВИВ:
Із Солом`янського районного суду міста Києва до Вищого антикорупційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, в якій просить скасувати рішення директора Національного антикорупційного бюро України про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні його заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 375, 382 КК України та зобов`язати директора Національного антикорупційного бюро України виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 грудня 2019 року провадження за вищезазначеною скаргою було відкрито.
В судовому засіданні, проведеному в дистанційному режимі відеоконференції, особа, що звернулась із скаргою, - ОСОБА_3 , скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини. Вважає бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України незаконною, оскільки станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені у його зверненні № 6 від 12.01.2019 р., що надійшло до Національного антикорупційного бюро України із зверненням народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз, до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочате. Просив скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надіслав письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що НАБУ дійсно було отримано звернення народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз із зверненням ОСОБА_3 від 12.01.2019 р. № 6. Після його належного розгляду, заявнику було відправлено письмову відповідь. Крім того, за результатами опрацювання вказаного звернення, встановлено, що у останньому не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку з чим, на час її розгляду, відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР з урахуванням вимог статті 216 КПК України. За такого, вказану заяву скеровано для розгляду відповідно до компетенції до Державного бюро розслідувань, про що повідомлено заявника. У задоволенні скарги просив відмовити в повному обсязі та провести її розгляд за відсутності представника НАБУ, враховуючи відповідні письмові пояснення.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність особи, дії/бездіяльність якої оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку заявника, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що заявник, крім іншого, у своїй скарзі оскаржує бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 364 Кримінального кодексу України, що відповідно до положень ст. 33-1 КПК України підсудне Вищому антикорупційному суду, а також бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст. 375, 382 Кримінального кодексу України, що відповідно до положень ст. 33-1 КПК України непідсудне Вищому антикорупційному суду.

У разі об`єднання в одному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні провадження, підсудні Вищому антикорупційному суду, судове провадження здійснює Вищий антикорупційний суд, якщо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, які не віднесені до підсудності цього суду, може негативно вплинути на повноту судового розгляду ( абзац 3 пункту 20-2 Перехідних положень Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті. Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).
Враховуючи викладене, а також те, що заявник оскаржує бездіяльність НАБУ, в частині невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст. 364, 375, 382 КК України, серед яких є й такі, що підсудні Вищому антикорупційному суду, то в даному випадку судовий контроль повинен здійснюватися слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Зазначений висновок узгоджується з висновками колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, викладені в ухвалі від 03.10.2019 р. у справі № 910/378/19.
Під час судового розгляду встановлено, що до Національного антикорупційного бюро України надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз із зверненнями ОСОБА_3 від 12.01.2019 р. №№ 3-11, серед яких було і звернення ОСОБА_3 від 12.01.2019 р. за № 6, в якому викладені відомості, що свідчать про можливе вчинення окремими посадовими особами правоохоронних органів, органів прокуратури та суддів судів загальної юрисдикції кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 375, 382 Кримінального кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу заявника ОСОБА_3 від уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України надійшов лист від 07.02.2019 р., яким заявника повідомлено, що його звернення від 12.01.2019 р. скеровані до Державного бюро розслідувань для розгляду в межах компетенції, оскільки у зверненнях не викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Отже, станом на день розгляду скарги, відомості, викладені у зверненні ОСОБА_3 № 6 від 12.01.2019 р., що надійшло до Національного антикорупційного бюро України із зверненням народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз, до ЄРДР не вносилися, відповідний витяг скаржнику не надавався.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Відповідно до висновку, викладеному в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 910/377/19, зі змісту ст.214 КПК України слідує, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК. Також, положення законодавства не передбачають здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що у зверненні ОСОБА_3 № 6 від 12.01.2019 р., що надійшло до Національного антикорупційного бюро України із зверненням народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз, заявник порушує питання про вчинення кримінальних правопорушень окремими посадовими особами правоохоронних органів, органів прокуратури та суддів судів загальної юрисдикції, відповідальність за які передбачена ст.ст. 364, 375, 382 Кримінального кодексу України, а також коротко викладає обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідно до положень ст. 214 КПК відомості, викладені в даній заяві, підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для задоволення скарги у цій частині.
Що стосується вимоги скаржника про покладення на уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України обов`язку скасувати рішення директора НАБУ про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви про кримінальне правопорушення, то в цій частині скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частиною 1 статті 303 КПК встановлено, зокрема, вичерпний перелік рішень слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та які за результатом розгляду скарг можуть бути скасовані слідчим суддею відповідно до положень ст. 307 КПК України.
Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З огляду на зазначені положення закону, слідчий суддя наділений повноваженням скасовувати лише ті рішення слідчого, прокурора, які відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України підлягають оскарженню.
Враховуючи те, що за змістом ч. 1 ст. 303 та ст. 307 КПК України рішення директора НАБУ про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви про кримінальне правопорушення оскарженню не підлягає, слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо скасування відповідного рішення.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України:
- внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у зверненні ОСОБА_3 № 6 від 12.01.2019 р., яке надійшло із зверненням народного депутата України ОСОБА_4 від 30.01.2019 № 252-дз;
- у строк, передбачений ч.1 ст.214 КПК України, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1