Дата документу 28.02.2020 Справа № 937/7191/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/336/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/7193/19Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , в ході розгляду матеріалів за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст.303 КПК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді заявником ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Проте у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Параграфом 2 глави 26 КПК визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування. Частинами 1,2 ст.309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування. Крім цього переліку, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді, постановлені у порядку ч.2 ст.117 КПК України (ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку), ч.7 ст.583 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту), ч.9 ст.584 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування екстрадиційного арешту або відмову у його застосуванні), ч.6 ст.591 КПК України (ухвала слідчого судді про видачу особи (екстрадицію).

Постановлене судове рішення, яке оскаржує ОСОБА_3 до даного переліку не відноситься.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками розгляду по суті скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до положень ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Отже, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню, згідно з вимогами ч.4 ст.399 КПК України, у відкритті провадження за нею слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.307, ст.309, ч.4 ст.399 КПК України, суддя

ухвалиВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст.303 КПК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати заявнику ОСОБА_3 .

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_2