Справа №297/1497/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000424 від 08 червня 2019 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, не одруженого, не судимого, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:

07 червня 2019 року приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку №11 по вул. Батяні в м. Берегове, з метою відкритого викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , підбігли до останнього, при цьому ОСОБА_8 , ззаді обхопив ОСОБА_11 , позбавивши його можливості чинити опір, а ОСОБА_6 в цей момент відкрито викрав з правої верхньої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_11 600 гривень. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у червні 2019 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, знаходився із ОСОБА_8 в м. Берегове. Разом з ними був і ОСОБА_11 , який розповідав, що має при собі гроші. В ході розмови з ОСОБА_8 , він запропонував останньому викрасти грошові кошти у ОСОБА_11 , на що той погодився. Прослідкувавши за останнім до вул. Батяні в м. Берегове, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_8 підбіг ззаду до потерпілого ОСОБА_11 , обхопив його, аби той не зміг рухатись, а в цей час він вихопив із зовнішньої кишені куртки ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 600 гривень. Після чого, він з ОСОБА_8 втекли, а гроші поділили між собою порівну. Ствердив, що вчинив крадіжку, оскільки йому потрібні були гроші для лікування брата. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що її син говорить правду, саме так він розповідав і їй. Просила сина суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що на початку червня 2019 року, знаходився із ОСОБА_6 в м. Берегове. Разом з ними був і ОСОБА_11 , який розповідав, що має при собі гроші та пропонував придбати спиртне, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відмовились. Надалі, в ході розмови з ОСОБА_6 , останній запропонував йому викрасти грошові кошти у ОСОБА_11 , на що він погодився. Прослідкувавши за ОСОБА_11 до вул. Батяні в м. Берегове, згідно попередньої домовленості, він підбіг ззаду до ОСОБА_11 , обхопив його, аби той не зміг рухатись, а в цей час ОСОБА_6 вихопив із зовнішньої кишені куртки ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 600 гривень. Після чого, вони втекли, а гроші поділили між собою порівну. Ствердив, що вчинив крадіжку, оскільки йому потрібні були гроші для лікування брата. Додав, що саме ОСОБА_12 запропонував викрасти грошові кошти у ОСОБА_11 .. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що її син говорить правду, саме так він розповідав і їй. Просила сина суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинувачених не має (а.с. 92).
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинувачених та дослідженням їх характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вчинив злочин будучи неповнолітнім, в порядку ст. 89 КК України є не судимим (а.с. 158), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 156), суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_6 в порядку ст. 89 КК України є не судимим. Враховуючи спосіб життя обвинуваченого, інформацію, що характеризує його особистість, низький ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим (а. с. 126-129).
На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та конкретні обставини справи, те, що ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин (судимість погашена), знову вчинив злочин, на думку суду свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним та буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
За вищенаведених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства є не можливим.
Разом з тим, враховуючи обставини, що пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в їх сукупності, суд вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи виннного, вважає призначити покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд враховує його більш активну роль у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно звіту Служби у справах дітей Берегівської міської ради, про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього від 04 лютого 2020 року, неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю. Визнав свою провину, шкодує про свої дії, у вчиненому розкаюється. Неповнолітній ОСОБА_6 зобов`язується не допускати в подальшому правопорушень. Служба у справах дітей Берегівської міської ради вважає найбільш доцільним заходом, з метою перевиховання ОСОБА_6 передати його під нагляд матері (а.с. 164-166).
Разом з тим, суд вважає, що передання обвинуваченого ОСОБА_6 під нагляд матері є безпідставним, оскільки такий вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому, звільнення від відбування покарання із застосування такого примусового заходу виховного характеру, суперечить вимогам 105 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_8 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, є неповнолітнім, раніше не судимим (а.с.149), суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його по карання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_8 є не судимим, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, враховуючи спосіб життя обвинуваченого, інформацію, що характеризує його особистість, низький ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а. с. 121-124).
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та обставини, що пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 в їх сукупності, суд вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи виннного, вважає призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Згідно звіту Служби у справах дітей Берегівської міської ради, про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього від 04 лютого 2020 року, неповнолітній ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю. Визнав свою провину, шкодує про свої дії, у вчиненому розкаюється. Неповнолітній ОСОБА_8 зобов`язується не допускати в подальшому правопорушень. Служба у справах дітей Берегівської міської ради вважає найбільш доцільним заходом, з метою перевиховання ОСОБА_8 передати його під нагляд матері (а.с. 167-169).
Разом з тим, суд вважає, що передання обвинуваченого ОСОБА_8 під нагляд матері є безпідставним, оскільки такий вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому, звільнення від відбування покарання із застосування такого примусового заходу виховного характеру, суперечить вимогам 105 КК України.
Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Речові докази: грошові кошти в сумі 600 гривень, купюрами номіналом дві по 200 (двісті) та дві по 100 (сто) гривень, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили повернути останньому, як власнику (а.с. 145-146).

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання закінчився 23 серпня 2019 року. Клопотань про обрання відносно останніх запобіжного заходу до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,

засудив:
Визнати винним ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Визнати винним ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: грошові кошти в сумі 600 гривень, купюрами номіналом дві по 200 (двісті) та дві по 100 (сто) гривень, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили,- повернути останньому, як власнику.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_13