Провадження № 1-кп/470/6/20
Справа № 470/844/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2018 року за № 0000286, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Кут Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, військовозобов`язаного, учасника бойових дій, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2018 року близько 14 години у ОСОБА_5 , який перебував на вул. Центральній в с. Семенівка Березнегуватського району Миколаївської області, на ґрунті особистих неприязних відносин з сім`єю потерпілого, виник злочинний намір, направлений на завдання побоїв малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , того дня, на тому ж місці і в той же час, підійшов до ОСОБА_3 , який ішов по вулиці, та схопивши його лівою рукою за праву руку, кулаком правої руки завдав йому двох ударів в область живота, спричинивши фізичний біль.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснив, що дійсно перебуває у неприязних відносинах з сім`єю ОСОБА_3 , оскільки посварився з рідним братом матері потерпілого. Того дня перебував у с. Висунськ Березнегуватського району у власних справах та повернувся додому пізно. Малолітнього ОСОБА_3 ніколи не ображав та тілесних ушкоджень йому не завдавав, а того дня взагалі його не бачив. Своє обвинувачення у вчиненні даного злочину вважав помстою сім`ї потерпілого через виниклі неприязні відносини.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного злочину підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, із протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09 жовтня 2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_4 просили притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 08 жовтня 2018 року близько 14 години, перебуваючи на вул. Центральній в с. Семенівка Березнегуватського району, безпідставно завдав потерпілому рукою двох ударів в область живота (а.п.88,89).

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_3 показав, що того дня повертався зі школи додому та йшов по вул. Центральній в с. Семенівка Березнегуватського району Миколаївської області. Дорогою зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 , який ішов йому назустріч. Підійшовши до нього обвинувачений безпричинно став його ображати, однією рукою схопив його за руку, а іншою завдав йому двох ударів в область живота, від чого йому було дуже боляче. Вирвавшись від нього він побіг додому, де все розповів матері. Крім того показав, що раніше обвинувачений не один раз до нього чіплявся, погрожував відкрутити голову, а того дня, коли втікав від обвинуваченого, про вчинене ним розповів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Покази потерпілого повністю узгоджуються з показами законного представника потерпілого - ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, яка показала, що є матір`ю потерпілого та того дня в післяобідню пору син прибіг зі школи додому та поскаржився, що обвинувачений на вулиці села двічі вдарив його рукою у живіт. З цього приводу вона того ж дня повідомила працівників поліції, а наступного дня звернулася із заявою про вчинення злочину. Від отриманих ударів у сина всю ніч болів живіт і лише після знеболювальних він заснув. З приводу даних подій з обвинуваченим не спілкувалася, вважала це марною тратою часу, оскільки він вживає алкогольні напої, з багатьма односельцями свариться та впливу на нього ніхто не має. Крім того показала, що до цього у неї з обвинуваченим ніяких конфліктів не було, вона з ним у неприязних відносинах не перебуває, а тому підстав його обмовляти у неї не має. Про конфлікт обвинуваченого з братом чула, але вважає, що то їх справа.

Також покази потерпілого повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що проживає в с. Висунськ Березнегуватського району та того дня в обідню пору збиралася на роботу, однак до нею додому прибіг потерпілий, попросив зателефонувати матері, оскільки його ображає обвинувачений та проганяє з магазину. Через те, що поспішала на роботу до матері потерпілого не телефонувала, а провела його повз магазин та він побіг додому. Коли поверталася, зустріла обвинуваченого та запитала, навіщо він чіпає потерпілого, на що той відповів, що йому необхідно відкрутити голову та пішов далі. Коли згодом йшла в с. Семенівку особисто бачила як обвинувачений, тримаючи лівою рукою потерпілого, правою рукою штовхав його у живіт. З цього проводу почала кричати, після чого потерпілий вирвався та побіг додому.

В ході проведення слідчого експерименту, свідок ОСОБА_10 на місці, по вул. Центральній в с. Семенівка Березнегуватського району Миколаївської області показала, як саме обвинувачений тримаючи однією рукою потерпілого, завдав йому іншою рукою двох ударів у живіт (а.п.92-96).

Узгоджуються покази потерпілого і з показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_9 показала, що того дня в післяобідню пору разом з дідом сиділа на вулиці на лавці та відпочивала. Бачила потерпілого, який повертався зі школи, став коло них поспілкувався та пішов далі. Однак, через декілька хвилин побачила, як потерпілий біг назад, плакав та казав, що за ним женеться обвинувачений.

Свідок ОСОБА_13 також показав, що того дня був у батьків у с. Семенівка Березнегуватського району та у обідню пору рубав дрова. Згодом до нього підійшов потерпілий, трохи поспілкувався та пішов додому. Через деякий час потерпілий повернувся, сказав, що обвинувачений його ображає та декілька разів вдарив у живіт, на що він йому порадив йти додому та про вчинене розповісти матері.

Свідок ОСОБА_12 показала, що є класним керівником ОСОБА_3 та як педагог була присутня при тому, як працівники поліції допитували його про обставини справи. Потерпілий розповів, як напередодні на вулиці села Семенівка його зустрів обвинувачений та безпричинно завдав двох ударів рукою у живіт. Під час допиту ОСОБА_14 був спокійний, вільно і зрозуміло все розповідав, при цьому ніхто на нього тиск не здійснював та, що саме говорити, не казав.

Доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, та вважає їх намаганням обвинуваченого уникнути покарання за вчинене.

Частина 1 ст.94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За такого, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину суд знаходить доведеною.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно через вживання алкогольних напоїв та образливе чіпляння до громадян, не одружений, утриманців не має, не працює, учасник бойових дій, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з грудня 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю» (а.п.98-106).

За даними досудової доповіді, наданої Березнегуватським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки його для суспільства оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.25-30).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність злочину, що відноситься до злочину невеликої тяжкості, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Органом досудового розслідування обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого в обвинувальному акті зазначено вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Однак у вину обвинуваченому завдання побоїв потерпілому, перебуваючи в стані сп`яніння, поставлено не було, крім того вказані обставини свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. За такого, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом встановлено лише вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки потерпілий ОСОБА_3 2008 року народження.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в максимальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просив у судовому засіданні прокурор, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, призначивши йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1