Справа180/1932/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
представника
потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника служби
у справах дітей, педагога ОСОБА_9 ,

розглянувши у зактритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 24.06.2019 року, за № 0000392 від 26.07.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополі Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, не працює, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.09.2012 року Нікопольським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з вихованням неповнолітніх на 3 роки, на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2013 року вирок змінений та засуджено за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, додаткову міру покарання виключено;

-12.08.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 156 КК України до 5 років позбавлення волі;

-12.11.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.01.2019 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 24.06.2019 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, знаходячись біля будинку № 17 по Північному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області, побачив малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, з метою здійснення розпусних дій, повів малолітню потерпілу до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , де на східній площадці другого поверху, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, вчинив розпусні дії, які виразились в тому, що, знявши з себе шорти, обвинувачений оголив свій статевий орган, демонструючи його малолітній особі, і при цьому доторкнувся до спідниці потерпілої та попросив її зняти з себе вказану спідницю, чим вчинив розбещення малолітньої, після чого потерпіла швидко вийшла з під`їзду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, кваліфіковано за ч. 2 ст. 156 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від надання пояснень, у судових дебатах заперечив вчинення злочину.
Потерпіла ОСОБА_8 , у присутності законного представника ОСОБА_7 та педагога ОСОБА_9 , суду пояснила, що влітку 2019 року вдень вона з молодшим братом та з ОСОБА_11 гуляла на вулиці. В цей час ОСОБА_12 їй сказав, щоб вона зайшла у під`їзд будинку, що вона і зробила, за нею зайшов обвинувачений, при цьому він сказав ОСОБА_12 , щоб він слідкував за тим, щоб ніхто не заходив до під`їзду, і повів її наверх, де він зняв свої штани, оголив свій статевий орган, доторкнувся до її спідниці та попросив її зняти спідницю, але вона відмовилася і зразу пішла звідти. На вулиці вона відразу зателефонувала у поліцію та бабусі.
Свідок ОСОБА_13 у присутності законного представника ОСОБА_14 та педагога ОСОБА_9 суду пояснив, що гуляв на дитячому майданчику з ОСОБА_10 та її молодшим братом. До нього підійшов обвинувачений і сказав, щоб ОСОБА_15 пішла з ним в під`їзд, а він ( ОСОБА_12 ) щоб стояв і дивився за тим, щоб ніхто із сторонніх осіб у під`їзд не заходив, і обіцяв за це дати йому гроші. Після цього він з ОСОБА_15 зайшли у під`їзд, на 2 поверх, через деякий час вони вийшли, обвинувачений побіг до другого підїзду.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що в червні 2019 року він з друзями прямував до магазину через ЗОШ № 11, він побачив обвинуваченого на дитячому майданчику, де гуляли діти. Він бачив, як обвинувачений підійшов до дівчинки, говорив з нею, після чого повів її за руку в під`їзд, за ними йшов хлопчик.
Крім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Так, відповідно до свідоцтва про народження, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 07 липня 2010 року, ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 3, а.с. 166).
Відповідно до протоколу огляду речей від 25.06.2019 року, слідчим оглянуто дитячу спідницю блакитного кольору, яка була на потерпілій 24.06.2019 року (т. 3, а.с. 162-164).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2019 року, потерпіла ОСОБА_10 , у присутності психолога, педагога та законного представника, серед пред`явлених їй фотокарток осіб впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 24.06.2019 року пропонувала їй зняти спідницю (т. 3, а.с. 168-170).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2019 року, свідок ОСОБА_13 , у присутності психолога, педагога та законного представника, серед пред`явлених йому фотокарток осіб впізнав ОСОБА_4 як особу, яку 24.06.2019 року бачив разом з ОСОБА_10 (т. 3, а.с. 172-175).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22.08.2019 року (т.3, а.с 176-178) та відеозапису до нього, за участю свідка ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_10 , їх законних представників та педагога, потерпіла ОСОБА_8 розповіла та показала як щодо неї було скоєно злочин, а саме: вона з невідомим чоловіком піднялись на 2 поверх, після чого чоловік оголив свій статевий орган та запропонував їй оголити свої статеві органи, після чого вона сказала йому, що їй необхідно додому і вийшла з підїзду, а свідок ОСОБА_13 пояснив, як він, ОСОБА_15 та чоловік підійшли до під`їзду, чоловік разом із ОСОБА_15 піднялись на 2 поверх, а він залишився біля під`їзду.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2019 року, свідок ОСОБА_16 серед пред`явлених йому фотокарток осіб впізнав ОСОБА_4 як особу, яку 24.06.2019 року бачив на Північному кварталі в м. Марганці (т. 3, а.с. 179-182).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №172 від 02.08.2019 року, ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і не страждає, виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, (і у теперішній час), міг (може) усвідомлювати свої дії і керувати ними (т. 3, а.с. 201-203).
Постановою слідчого від 21.08.2019 року до кримінального провадження в якості речового доказу залучено упакований пакет зі спідницею, паперові конверти з біологічними зразками, спецпакети № 2165127, № 2165126, що зберігаються в камері схову речових доказів Марганецького ВП (т. 3, а.с. 204).
Таким чином, вивчивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, знайшло своє підтвердження.

Вищезазначені досліджені судом докази суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують і доповнюють один одного та узгоджуються між собою.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що саме ОСОБА_4 за встановлених судом і викладених у вироку обставин вчинив щодо неї розпусні дії.

Свої показання потерпіла підтвердила під час слідчого експерименту, де детально та послідовно вказала на обставини вчиненого стосовно неї злочину.

Показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 та та ОСОБА_13 , та доповнюють одне одного.

А тому ставити під сумнів показання потерпілої щодо обставин вчиненого ОСОБА_4 стосовно неї злочину підстав немає.

Показання потерпілої і вказаних свідків узгоджуються з даними протоколів впізнання та слідчого експерименту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні доведена повністю і його дії, які виразилися у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 156 КК України.

Крім того, органами досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України. Так, за обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні. внесеному до ЄРДР за № 0000392 від 26.07.2019 року, затвердженому прокурором Марганецького відділу Нікопольської прокуратури 28.09.2019 року, ОСОБА_4 , у невстановлений слідством час та не установленому слідством місці, незаконно, без мети збуту придбав три поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження, що є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,7163г, 6,0240г, 6,2338г. Даний наркотичний засіб ОСОБА_4 зберігав в кишені спортивної кофти, котра знаходилась у шафі в квартирі за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 . 25.07.2019 року вказаний наркотичний засіб було вилучено в ході обшуку квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до вищезазначеного обвинувального акту, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовився від дачі показань, в судових дебатах заперечив вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що влітку 2019 року вона приймала участь в якості понятой при проведенні обшуку квартири, де мешкає її сусід ОСОБА_4 та бачила, як в квартирі обвинуваченого було виявлено і вилучено два кодекси, відеокасети та речовина рослинного походження в поліетиленових пакетах.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що влітку 2019 року він приймав участь в якості понятого при проведенні обшуку квартири АДРЕСА_3 та бачив, як працівниками поліції було виявлено і вилучено два кодекси, відеокасети та речовина рослинного походження в пакетах.

За клопотанням сторони обвинувачення судом досліджені наступні письмові докази.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 року, слідчому СВ Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , з метою виявлення та вилучення речей та предметів, що містять елементи дитячої порнографії малолітніх та інші аморальні вчинки (т. 3, а.с. 206-207).

Згідно протоколу обшуку від 25.07.2019 року, слідчим СВ Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участю інших осіб: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , за місцем мешкання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 , де виявлено в кишені спортивної кофти та вилучено три сліп-пакети з сухою подрібненою речовиною, в кімнаті виявлено та вилучено два кодекси, 13 ДВД-дисків та 2 відеокасети (т. 3, а.с. 208-210). Три сліп-пакети з зеленою подрібненою речовиною в спец пакеті № 0022015 долучено до кримінального провадження в якості речового доказу (т. 3, а.с. 204).

Відповідно до висновку експерта від 12.09.2019 року № 1/8.6/2938, надані на експертизу подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору масами 9,6762г, 6,6956г, 6,9264г, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: квартира АДРЕСА_3 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено і являється канабісом, суха маса якого становить 8,7163г, 6,0240г, 6,2338г, відповідно (т.3, а.с. 215-221). Спецпакет № 2665006, в якому знаходиться 3 сліп-пакети з канабісом, постановою слідчого долучено до справи в якості речового доказу та переданий на зберігання до камери схову речових доказів (т. 3, а.с. 205).

Вислухавши сторони кримінального провадження, свідків, оцінивши надані ними докази, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Так, прокурор у судовому засіданні, як на доказ вини обвинуваченого, послався на протокол обшуку квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання обвинуваченого (т. 3, а.с. 208-210), під час якого в приміщенні квартири виявлено та вилучено три спліп-пакети з наркотичною речовиною, що є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів.

Судом оглянуто ДВД-диск з відеозаписом обшуку за місцем мешкання обвинуваченого (т.3, а.с. 211), де видно, що слідчий ОСОБА_19 оголосив постанову, встановив особи понятих та повідомив, що обшук проводиться за участю оперативних працівників Марганецького ВП ОСОБА_23 та ОСОБА_21 . Після цього почався обшук, який фактично проводили працівники Марганецького ВП ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 466/896/17, за змістом ч. 1 ст. 236 КПК України виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку. У випадку проведення обшуку іншими особами, окрім слідчого чи прокурора, вказане слід вважати суттєвим порушенням умов обшуку, результати обшуку у відповідності з вимогами ст.ст. 86, 87 КПК України не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатися суд при ухваленні обвинувального вироку, як на доказ.

В протоколі обшуку від 25.07.2019 року, зазначені відомості про те, що обшук проводився за участю інших осіб ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , і даними особами як учасниками обшуку підписаний даний протокол.

Однак, вказані особи, які є працівниками оперативних підрозділів, не відносяться, згідно п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України до учасників кримінального провадження, а тому не могли бути запрошені слідчим для проведення обшуку житла чи іншого володіння особи, відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України. Письмове доручення слідчого на їх залучення до відповідної слідчої дії, як того вимагають ст. ст. 40,41 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором не надано вказаного доручення суду для долучення до матеріалів справи та стороні захисту під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Крім того, із дослідженого відеозапису вбачається, що він здійснений таким чином, що у повній мірі не відображає всіх дій осіб, які приймали участь у проведенні обшуку та одночасно знаходилися у різних місцях приміщення. Зокрема, відеозаписом зафіксовані дії оперативного працівника, який вже виявив сліп-пакети з сухою речовиною і пояснив, що знайшов їх в кишені спортивної кофти, однак , вказані дії працівника поліції відеозаписом не зафіксовано.

Крім цього, в протоколі обшуку не зазначена повна характеристика технічного засобу, на який здійснювалася фіксація обшуку та носія інформації, а зазначено лише, що проводиться повна відеофіксація слідчої дії.

Зазначене в протоколі обшуку в частині роз`яснення прав понятим суперечить відеозапису обшуку.

Ці обставини в сукупності однозначно свідчать про порушення правил проведення обшуку та про порушення правил складання протоколу слідчої (розшукової) дії обшук, а тому викликає у суду сумніви у дійсності та вірогідності викладених у вказаному протоколі відомостей.

Таким чином, обшук квартири, де мешкає обвинувачений ОСОБА_4 , проведений в порушення ч. 1 ст. 236 КПК України працівниками оперативного підрозділу, про яких протокол містить неповні відомості, за результатами якого слідчим ОСОБА_19 складено протокол від 25.07.2019 року, а тому вказаний протокол обшуку є недопустимим доказом відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може гуртуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
У зв`язку із зазначеним не може бути визнаний допустимим досліджений судом висновок експертизи № 1/8.6/2938 від 12.09.2019 року, оскільки на дослідження експертам направлена речовина, яка відповідно до протоколу була виявлена та вилучена під час обшуку житла та особи, тобто ці докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому також є недопустимими згідно із ч. 5 ст. 101 КПК України (т. 3, а.с. 217-221).
Відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
З урахуванням викладеного, покази свідків, які були понятими під час проведення обшуку, не можна визнати достатніми для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки протокол обшуку від 25.07.2019 року, підписаний ними, є недопустимим доказом.
З цих же підстав не можна визнати належними доказами постанови слідчого про долучення до справи в якості речового доказу вилученої наркотичної речовини.
Разом з тим, оскільки протокол обшуку є очевидно недопустимим доказом, усунути допущені порушення шляхом допиту свідків, понятих, оглядом речових доказів за вказаних обставин неможливо, тому що вони здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
З викладеного вбачається, що сторона обвинувачення не надала суду доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на вищезазначених доказах не може ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_24 за ч. 1 ст. 309 КК України, суд враховує положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст.17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи; положення ст.62 Конституції України, та положення ст.5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України необхідно виправдати із-за недоведеності вчинення ним даного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а також за вчинення аналогічних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину повторно та рецидив злочину.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення злочину і особу винного, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів має бути міра покарання у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив повторно тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а тому являє собою небезпеку для оточуючих, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, у вигляді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, відсутні підстави призначати даний вид покарання, адже обвинувачений не обіймає певних посад та не займається певною діяльністю, по відношенню до потерпілої не наділений правами батька, опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Суд у зв`язку із зазначеним згідно із п.п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України вирішує питання щодо речових доказів, а саме: майно, що вилучене з обігу та майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане знищується.
Суд вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку з законну силу слід продовжити у вигляді тримання під вартою, оскільки існує ризик, що отримавши реальний термін покарання, обвинувачений буде переховуватись від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Речові докази по справі спецпакет № 2665006 з канабісом (т. 3, а.с. 205), передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.
Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання з 26 червня 2019 року.

Речові докази пакет зі спідницею, паперові конверти з біологічними зразками, що упаковані до спецпакетів № 2165127, № 2165126 та зберігаються в камері схову речових доказів Марганецького ВП знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1