ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1111/20 Справа № 190/26/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що він за весь час відбування покарання характеризується позитивно, залучається до робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставиться добре, поставлені завдання виконує, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, підтримує зв`язок із рідними, мав два стягнення в 2016 році, які погашені в установленому законом порядку, а також має три заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Посилається на те, що суд не врахував, що під час судового засідання представник виправної колонії підтримав подання щодо його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання та зазначив, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відсутня заборгованість з відшкодування матеріальних збитків.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 рокувідмовлено у задоволенні подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, залучається до робіт з поліпшення житлово-побутових умов, до роботи ставиться добре, поставлені завдання виконує, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, має три заохочення та два стягнення, які погашені в установленому законом порядку. Поряд із цим, ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, будучи раніше засудженим позитивних висновків для себе не зробив, а, отже, до цього вже демонстрував своє небажання ставати на шлях виправлення, що виразилося у вчиненні нового злочину.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на цей час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто наявність заохочення, позитивної характеристики, добре ставлення до роботи не свідчить про належне і систематичне позитивне ставлення до праці, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.

Також судом було враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засудженим, позитивних висновків для себе не зробив та вчинив новий тяжкий злочин, за який відбуває покарання.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_7 сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Посилання засудженого на те, що він залучається до робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставиться добре, поставлені завдання виконує, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, підтримує зв`язок із рідними,не є безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Також з характеристики вбачається, що 05 травня 2018 року рішенням комісії Державної установи П`ятихатська виправна колонія № 122 було відмовлено засудженому ОСОБА_7 у переведенні до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, а також 11 березня 2019 року було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України, оскільки ОСОБА_7 не став на шлях виправлення. (а. м. 3).
Долучені ОСОБА_7 копії документів про смерть його батька та виписка із медичної картки хвороби його матері не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не є обставинами, визначеними ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення.
Позиція представника колонії в суді першої інстанції не є обов`язковою для суду, який ретельно перевірив всі обставини справи та надав їм належну оцінку.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 рокущодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4