Справа № 645/1967/20
Провадження № 1-кс/645/457/20
УХВАЛА
Іменем України

08 квітня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000671 від 02.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Немишлянськоговідділу поліції ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з клопотанням, погодженим з заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про застосування запобіжного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на те, що 28.03.2020 приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де під час спілкування у ОСОБА_5 стався словесний конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого у ОСОБА_5 на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи, протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до ОСОБА_6 , який в цей момент перебував в кімнаті квартири за вищевказаною адресою та перебуваючи напроти потерпілого на відстані витягнутої руки наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область обличчя з правої сторони.

Далі, продовжуючи свої злочинні протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого та бажаючи настання зазначених наслідків, наніс ОСОБА_6 не менш ніж 10 ударів кулаками обох рук в область тулубу з правої та лівої сторони. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з кімнати вибіг та направився до коридору квартири, де його наздогнав ОСОБА_5 та продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ударом ноги в область ніг ОСОБА_6 повалив останнього на підлогу та в той момент, коли ОСОБА_6 знаходився в положенні лежачі на спині, умисно наніс йому не менш ніж п`ять ударів носком ноги в область тулубу з правої сторони.

Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_6 , згідно довідки з КНП ХМР Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. О.І. Мещанінова ХМР від 02.04.2020 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, закриту черепно-мозкову травму, перелом ребр з обох боків, гемопневматоракс з обох сторін.

Крім того, 28.03.2020 приблизно о 14.00 годині у ОСОБА_5 , який в цей момент перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , якому в ході словесного конфлікту спричинив тяжкі тілесні ушкодження, виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 після спричинених йому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться в непритомному стані та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, взяв зі пральної машини на кухні квартири належний ОСОБА_6 мобільний ТМ Alcatel 2005 D, після чого направився до коридору квартири, де знаходилася належна ОСОБА_6 куртка, в кишені якої знаходилися належні ОСОБА_6 мобільні телефони ТМ HUAWEY та ТМ INOI, та, одягнувши куртку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вийшов з квартири, залишивши місце вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 1547,00 гривень.

За даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671від 02.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 185КК України.

07.04.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В клопотанні зазначено, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 03.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , пред`явленням особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_7 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені вище.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримала та просила суд обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин та може переховуватись від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити займатись злочинною діяльністю, незаконно впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що від слідства та суду він ніколи не переховувався та не має наміру цього робити, має місце проживання та неофіційну роботу, постійна спілкується та приймає участь у вихованні своїх неповнолітніх дітей.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити на підставі наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 07.04.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч. 1 ст. 185 КК України.
Вищевикладені обставини підтверджуються наданими суду доказами: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000671від 02.04.2020; протоколом огляду місця події від 03.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , пред`явленням особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_7 ..
Таким чином, у ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч. 1 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Дійсно, однією з підстав застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може вчинити дії, передбачені ч. 1 п. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ухилитися від слідства і суду може свідчити, зокрема, неявка за викликами до органів досудового розслідування та суду, відсутність постійного місця проживання, підбурювання співучасників до втечі, висловлювання самого підозрюваного, обвинуваченого про намір втечі, факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому, у справах про раніше вчинені злочини, крім протиправної поведінки про ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду можуть свідчити й цілком правомірні дії підозрюваного, обвинуваченого, як закриття рахунків в банку, продаж нерухомості, оформлення паспорту для виїзду за кордон, купівля проїзних квитків тощо.

Під час розгляду клопотання слідчим та прокурором не надано доказів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (не має жодного доказу про намір ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, здійснення погроз потерпілому та свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань, відсутня будь яка інформація, що ОСОБА_5 буде вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Згідно положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до підпункту «с» пункту 1 та пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що держава гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05 від 11.07.2006 року та «Мамедова проти Росії» №7064/05 від 01.06.2006 року, зазначено, що «твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини не є достатнім для обрання запобіжного заходу», «посилання на тяжкість обвинувачень, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
В зв`язку з вищезазначеним, а також оскільки під час судового розгляду органом досудового слідства не доведено, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризику в кримінальному провадженні, враховуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, в якого наявне місце проживання, перебування у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, без обрання підозрюваному іншої міри запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000671 від 02.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 09.04.2020 об 11.45.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____» ________2020 р. ___ год. ___хв. ___________ ОСОБА_5