справа № 462/584/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області Пустомитівського району, с.Лапаївка, маючого середню освіту, не працюючого, не судимого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львів, громадянина України, студента 3 курса Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка», не судимого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 22.08.2019 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні ТЦ «Епіцентр-К», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 302, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу взяли зі стелажів магазину професійну ізоляційну автомобільну стрічку жовто-зеленого кольору в кількості 2 штуки, вартістю 46 грн. 35 коп. без ПДВ кожна, ізоляційну автомобільну стрічку НРХ синього кольору в кількості 2 штуки, вартістю 46 грн. 35 коп. без ПДВ кожна, ізоляційну автомобільну стрічку НРХ білого кольору в кількості 2 штуки, вартістю 46 грн. 35 коп. без ПДВ кожна, ізоляційну автомобільну стрічку НРХ чорного кольору в кількості 2 штуки, вартістю 46 грн. 35 коп. без ПДВ кожна, ізоляційну автомобільну стрічку НРХ червоного кольору в кількості 2 штуки, вартістю 46 грн. 35 коп. без ПДВ кожна та 2 упаковки пакетів зі струнним замком, вартістю 13 грн. без ПДВ кожна, та загальною вартістю 489 гривень 50 копійок без ПДВ та, не оплативши вартості товару, винесли його за межі магазину. Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили всі необхідні дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, свого умислу не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені та затримані працівниками охорони ТЦ «Епіцентр-К».
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, зазначив, що підтверджує обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно 22.08.2019 року близько 16 год.00 хв. разом з ОСОБА_5 винесли товар з приміщення ТЦ «Епіцентр-К», не оплативши його, та були затримані охороною. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, зазначив, що підтверджує обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що він дійсно 22.08.2019 року близько 16 год.00 хв. разом зі ОСОБА_4 перебували в приміщенні ТЦ «Епіцентр-К», винесли товар, не оплативши його та були затримані охороною. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, визнав свою вину повністю, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить то обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, також доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його неповнолітній вік, позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить то обставин, що пом`якшують покарання. Крім того, також враховує висновок органу пробації від 12.03.2020 року, згідно до якого ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 суд приходить до наступного. Виходячи зі змісту ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України. Заходи, вказані у ч.2 ст.105 КК України, застосовуються тоді, коли суд дійде висновку, що неповнолітній може бути виправлений без реального виконання кримінального покарання, але лише за умови застосування примусових заходів виховного характеру. Згідно до п.16 Листа ВССУ від 16.01.2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , який вчинив злочин середньої тяжкості, внаслідок щирого каяття та бездоганної поведінки після вчинення злочину не потребує застосування покарання, а тому на підставі ст.105 КК України його слід звільнити від покарання без визначення його виду і розміру та слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передати його під нагляд батька ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України тапризначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 та п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
На підставі ст.105 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання з застосуванням до нього примусового заходу виховного характер у виді застереження та передачи його під нагляд батька ОСОБА_7 .

Міра запобіжного заходу обвинуваченим не обиралась.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1