печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.289, ч.ч.2,4 ст.296 КК України у кримінальному провадженні № 0003035 від 06.12.2016,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.289, ч.ч.2,4 ст.296 КК України.

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років і наявні ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів та ризиків, зазначених у клопотанні, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0003035 від 06.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 3 ст. 289; ч. 2 ст. 296; ч. 4 ст. 296 КК України.

14.02.2018, ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в копіях матеріалів, які обгрунтовують клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини (див рішення «Чеботарь проти Молдови») вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відтак, посилання сторони захисту на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність вини підозрюваного, не заслуговують на увагу.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що їх наявність в повному обсязі обґрунтована слідчим.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, обставини протиправної діяльності у якій підозрюється ОСОБА_5 слідчий суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, постійний дохід за останній рік відсутній.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, відтак клопотання підлягає до задоволення.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знаходить підстав для визначення ОСОБА_5 застави у відповідності до ст. 183 ч.3 КПК України, оскільки злочин, у вчинені якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.02.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1