В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 40006523 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 10.07.2002 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно зі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 3 роки; 28.09.2006 року Васильківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; 25.05.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва з ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно достроково з не відбутою частиною покарання 2 роки 4 місяці 21 день; 16.10.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 04.12.2015 року по 16.12.2015 року, з 02.08.2016 року до вступу вироку в законну силу, звільнено з залу суду по відбуттю покарання 16.10.2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5, побачив припаркований у дворі будинку автомобіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , в цей момент у останнього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з метою покращення свого матеріального становища. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, підійшов до вищевказаного автомобілю та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зламав замок багажника автомобілю марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 та викрав наявний в ньому кейс зеленого кольору з інструментами в середині, марки «TARGER TA200» вартістю 980 гривень 00 копійок.У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі кейс з викраденими інструментами, виконав усі дії, які вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 980 гривень 00 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

27 листопада 2019 року в кримінальному провадженні № 40006523 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

Згідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до умов зазначеної вище угоди від 27 листопада 2019 року, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за спільною ініціативою та обопільною згодою, згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду виклавши формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, а саме, що в результаті скоєння кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не спричинив матеріальної шкоди потерпілій стороні, оскільки все викрадене майно повернуто, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а представник потерпілого розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та підлягає затвердженню, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373-374, 376, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27 листопада 2019 року в кримінальному провадженні № 40006523 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 листопада 1019 року покарання, а саме: у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ: відео носій CD, 700 МВ «VIDEX» помаранчевого кольору-залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 , потерпілому та прокурору.

Суддя