№ 234/3651/20
№ 1-кс/243/968/2020
У Х В А Л А
іменем України
29 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що затягується розслідування злочину, в чому винні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Переверзева. Відомості за вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була подана до ТУ ДБР у м. Краматорську, до ЄРДР внесені не були.

За наведених обставин просить суд постановити рішення яким зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР внести відомості до ЄРДР відносно вказаних осіб.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_8 на задоволенні скарги наполягав, надав пояснення аналогічні викладеним в скарзі.

ТУ ДБР у м. Краматорську надано заяву про розгляд скарги без участі представників управління, в задоволенні скарги просили відмовити.

Прокурор повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши заявника, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ухвалою Донецького апеляційного суду від 04.05.2020 року про вирішення питання зміни територіальної підсудності було направлено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР.

З матеріалів скарги встановлено, що 18.02.2020 року ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що працівники правоохоронних органів, органів прокуратури та суду, а саме: Симонян, Чаус, Петрик, Самохін, Переверзева, не розслідують кримінальне провадження та видалили протоколи слідчих дій.
Дану заяву було розглянуто Другим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, та відмовлено у внесені зазначених відомостей до ЄРДР через відсутність об`єктивних ознак вчиненого правопорушення, про що було письмово повідомлено заявника.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - заявником, потерпілим, їх представником.

Згідно з ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначає Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджене наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012р. ( із змінами, затвердженими наказами Генерального прокурора України від 14.11.2012р. №113, від 25.01.2013р. №13, від 25.04.2013р. №54) (Далі Положення).

Відповідно до п.1.2 Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, обов`язок слідчого або прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування існує тільки відносно такої заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
З заяви ОСОБА_3 від 18.02.2020 року та його пояснень, наданих у судовому засіданні, вбачається, що фактично заявник не погоджується з діями органу досудового розслідування та рішенням судді, тобто його заява не містить відомостей та об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), за яке передбачена кримінальна відповідальність чинним КК України.

Крім того, щодо внесення відомостей до ЄРДР за ухвалення суддею певного рішення, слідчий суддя зазначає наступне.

Професійні судді є носіями судової влади в Україні, посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України та законів України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов`язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Гарантії незалежності суддів закріплені у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 р. та 40/146 від 13.12.1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24.05.1989 року, Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10.07.1998 р., Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13.10.1994 р. та інших.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканості суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, громадян та їх об`єднань з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. 1,2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що «недоторканість суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове значення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом».

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканості суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання ( п.10,11).

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Саме такі правові позиції викладені у висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 02.07.2013р. «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства».

Крім того, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, від 07.04.2020 року закрито кримінальне провадження за №0001340 від 17.09.2019 року, відповідно до якого до ЄРДР було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365 КК України, згідно з яким ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_9 від 03.09.2019 року зобов`язано уповноважену особу СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 31.07.2019 року про кримінальне правопорушення, вчинене працівниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області. Зазначену постанову заявником не оскаржено, що підтверджено самим заявником в судовому засіданні.

З наданих суду матеріалів вбачається, що заява ОСОБА_3 була прийнята та розглянута відповідно до норм чинного законодавства, а тому скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1