Справа № 140/2874/15-к
Провадження №11-кп/801/659/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року, якою застосовано відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період часу,

в с т а н о в и в :

В провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст. 191 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 було подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який вчинив у період непогашеної судимості, у судові засідання не з`являвся та до нього були застосовані примусові приводи, останній з яких не був виконаний у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за своїм місцем проживання, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти обрання найсуворішого запобіжного заходу та просили обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора та застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном два місяці в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вимоги мотивує тим, що він вишукує можливості роботи за спеціальністю тракториста по найму на максимально можливий термін, через особливості такої роботи виникає потреба її виконання в різну пору доби далеко від місця проживання, а тому із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період часу існує вірогідність втрати роботи. Втрата можливого заробітку негативно відобразиться по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина.
Від суду він не переховувався, із трьох вказаних дат він належним чином був повідомлений лише один раз та не з`явився у зв`язку з хворобою, будь-яких доказів того, що він не виконує покладені процесуальні обов`язки, немає.
Суд помилково в ухвалі зазначив про те, що він та захисник клопотали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, хоча вони просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання, суд обґрунтовано дійшов до вірного висновку про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу та такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, зваживши при цьому на те, що обвинувачений ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Доводи апелянта про те, що йому слід змінити домашній арешт на особисте зобов`язання колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, основною підставою цих доводів є потреба ОСОБА_7 бути на роботі, яку він фактично не має, а тільки підшукує. Цієї підстави на даний момент провадження недостатньо для зміни запобіжного заходу.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном два місяці - до 25 травня 2020 року в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. з покладенням на нього відповідних обов`язків без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4