Провадження №1-кп/447/290/19
Справа №443/1167/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР під №0000442 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2015 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 12.10.2018 звільнений умовно-достроково від відбування покарання на підставі ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.10.2018, невідбутий термін покарання - 1 рік 1 місяць 29 днів; судимість якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимий, 23.07.2019 близько 20 години 30 хвилин, перебував неподалік автобусної зупинки, що в м. Жидачів, по вул. Шашкевича, Львівської області, де побачив ОСОБА_5 , який очікував на рейсовий автобус та в цей час у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_5 та шляхом ривка з рук останнього, відкрито заволодів гаманцем чорного кольору вартістю 300 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, після чого з викраденим майном втік з місця події, на зауваження ОСОБА_5 повернути викрадене майно не реагував та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдав шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 700, 00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скоєне повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав та щиро розкаявся.

Судом були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорта; свідоцтво про народження; вимогу про наявність судимостей; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та у у лікаря - нарколога; довідку з місця проживання; копію вироку від 15.09.2015.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скоєне повторно. При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, його вік, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів визначити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця 29 днів позбавлення волі за попереднім вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2015, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахуватирахувати з часу набрання вироком законної сили але не раніше часу його фактичного затримання.

Речові докази - гаманець чорного кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , остаточно йому повернути.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1