Справа №345/1360/20
Провадження № 1-кп/345/249/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2020 м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження № 0000233 від 23.02.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, не працюючого, здійснює догляд за особою похилого віку, депутатом не являється, на утриманні має двох малолітніх дітей, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд -
встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло.
З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:
23.02.2020, близько 20:45 год., ОСОБА_5 перебував в АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з приміщення квартири АДРЕСА_4 , власником якої являється ОСОБА_6 , де проживають її дочка ОСОБА_7 та зять ОСОБА_8 разом із сім`єю.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відважування балконного вікна, таємно проник всередину приміщення житлової квартири АДРЕСА_5 . Перебуваючи в приміщенні квартири таємно викрав наступні ювелірні вироби: кільце (обручку) із золота 583 проби, масою 4,18 грама, вартістю 5 531,19 грн., кільце із золота 583 проби, масою 5 грам, розміром 18,5 мм (без вставок) вартістю 6 616, 25 грн., кільце із золота 583 проби, масою 3 грами, розміром 18 мм (без вставок) вартістю 3 969,75 грн., каблучку із срібла 925 проби, масою 8,85 грам вартістю 910, 93 грн., ланцюжок із срібла 925 проби, масою 12,74 грама, вартістю 1 640, 19 грн., сережку в кількості одної штуки із срібла 925 проби у вигляді «квітки» оздобленою камінцями прозорого кольору у кількості дев`ять штук (вага із вставками камінців) масою 3,17 грама, вартістю 100 грн., сережку в кількості одної штуки із срібла 925 проби, оздобленої камінцем прозорого кольору, масою 6,84 грами (вага із камінцем), вартістю 200 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 18 968,31 грн., а також таємно викрав рушницю мисливську марки «Stoeger» моделі «M-3000 Synthetic Peregrine 12/76», вартістю 18 130 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 18 130 грн.
Після чого із викраденим чужим майном, ОСОБА_5 , через вікно, що знаходиться в спальній кімнаті житлової квартири, що в АДРЕСА_6 , намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення. Однак, ОСОБА_5 , не закінчив злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що вчинив злочин за наведених у обвинувальному акті обставин, а саме крадіжку прикрас та рушниці із квартири по АДРЕСА_3 , однак коли покидав місце злочину через вікно, був затриманий працівниками поліції. Вказав, що злочин вчинив у зв`язку із важким матеріальним становищем та шкодує про вчинене.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву, в якій вказали, що жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не мають, просили призначити обвинуваченому покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, а розгляд справи проводити у їхній відсутності (а.с. 33).
Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Захисник просив при призначенні покарання врахувати пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття, а також те, що обвинувачений є не судимим, має на утриманні двох малолітніх дітей та здійснює догляд за своїм дідом похилого віку, тому просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 35, 36), позитивно характерезується (а.с. 37), раніше не судимий (а.с. 38-39), має на утриманні двох малолітніх дітей (а.с. 105, 106) та здійснює догляд за особою похилого віку (а.с. 17).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України санкція статті передбачає тільки покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_5 суд приходить до переконання, що його виправлення буде досягнуто при призначені покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт, з урахуванням відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Відповідно до положень ст. 374 КПК України, вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт.
Речові докази:
-пару взуття чорного кольору 42 розмір із написом «Desay», одну пару рукавиць червоного кольору із чорними долонями, якими користується та належить ОСОБА_5 , які здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Калуського ВП ГУ НП в області повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;
-каблучку із металу білого кольору, дві сережки із металу білого кольору із вставленим камінцями, цепочку із металу білого кольору, яке належить ОСОБА_9 , які здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Калуського ВП ГУ НП в області повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
-полімерний пакет «Національна поліція» № ЕХР 0226540 із трьома слідами взуття (два на аркушах паперу та один на дактилоплівці) та паперовий конверт із слідом фактури матеріалу, який відкопійований на липучу стрічку, яка наклеєна на аркуш паперу, які здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Калуського ВП ГУ НП в області знищит;
-гладкоствольну рушницю марки «Stoeger» моделі «M-3000 Synthetic Peregrine 12/76», яку залишено на зберігання потерпілому ОСОБА_8 вважати йому повернутою;
-кільце із золота 583 проби, масою 4,18 грама, яке передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати їй повернутим.
Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави - 6123,39 грн., а саме: 1099,07 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/109/14/2-138ТВ/20 від 12.03.2020 р.; 2512,16 грн. за проведення експертизи № СЕ/19/109/8/3-119ТР/20 від 19.03.2020 р.; 1884,12 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/109/8/3-123ТР/20 від 01.04.2020 р.; 628,04 грн. за проведення експертизи № СЕ/19/109/14/2-144ТВ/20 від 27.03.2020 р.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Після вступу вироку в законну силу скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 25.02.2020 р., а саме: на одну пару взуття чорного кольору 42 розмір із написом «Desay», одну пару рукавиць червоного кольору із чорними долонями, якими користується та належить ОСОБА_5 , а також на каблучку із металу білого кольору, дві сережки із металу білого кольору із вставленим камінцями, цепочку із металу білого кольору, яке належить ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: