Номер провадження: 11-кп/813/1122/20
Номер справи місцевого суду: 509/6636/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2020 року про повернення прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту по кримінальному провадженні №0000740 від 18.10.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, громадянина України, з вищою освітою, працюючого інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області, одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції прокурору повернуто обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування №0000740 від 18.10.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з підстав того, що в ньому, всупереч вимогам ст. 291 КПК України:

-обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, не містить в собі посилань на висновки комплексної авто-технічної, фототехнічної та відео-технічної експертиз, чим було суттєво обмежено право підозрюваного на його захист;

-кримінальне провадження стосовно ст. лейтенанта поліції Олійника - підслідне органам Державного бюро розслідувань (ДБР), якими і повинно було здійснюватися досудове розслідування даного кримінального провадження;

-не внесено жодного з письмових доказів, які були зібрані та надані стороною захисту при відкритті сторонам матеріалів кримінального провадження;

-обвинувальний акт не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та чіткого розмежування між сформульованими фактичними обставинами та самим формулюванням обвинувачення;

-некоректно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий та прокурор вважають встановленими та відсутнє, окремо, належне формулювання обвинувачення.

Зазначені обставини, на думку суду, перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з тим, що:

-висновки суду щодо порушення правил підслідності є передчасним з огляду на те, що таке питання не підлягає вирішенню на стадії підготовчого судового провадження та не може бути підставою для повернення обвинувального акту, а суд вийшов за межі своїх повноважень;

-посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування найменування всіх процесуальних дій, а також висновків експертизи є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України лише відсутність реєстру як додатку до обвинувального акту, а не повнота його змісту, може бути підставою для повернення такого акту, а суд вдався до оцінки повноти змісту реєстру;

-на стадії підготовчого судового провадження оцінка доказів, визначення правильності правової кваліфікації і оцінка повноти викладених фактичних обставин кримінального правопорушення не здійснюється, а дається судом під час розгляду провадження по суті;

-обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин із зазначенням місця, часу та способу вчинення злочину, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення, а судом першої інстанції не враховані правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 р.;

-посилання суду на відсутність у обвинувальному акті посилань на висновки експертиз суперечить вимогам ч. 2 ст. 291 КПК, а посилання на будь-які докази в обвинувальному акті є неприпустимим.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд зазначеного обвинувального акту в суді першої інстанції.

Захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій захисник зазначив, що не погоджується з апеляційною скаргою прокурора з наступних підстав:

- обвинувальний акт був складений слідчим, який законом не уповноважений проводити досудове розслідування у кримінальних правопорушеннях, скоєних працівниками правоохоронної діяльності, що прямо передбаченого ч. 4 ст. 216 КПК України;

- прокурор в апеляційній скарзі припускає можливість визнання судом першої інстанції усіх зібраних під час досудового розслідування доказів недопустимими з причин порушення правил підслідності, однак заперечує проти повернення йому обвинувального акту з причин порушення правил підслідності;

- під час підготовчого засідання стороною захисту суду були надані усі письмові доказі, які доводять те, що вказана ДТП сталася на ділянці дороги, яку не можна віднести до меж населеного пункту, отже викладені в обвинувальному акті дані не відповідають фактичним даним ДТП;

- слідчий своїми навмисними діями унеможливлювала проведення комплексної авто -технічної, фототехнічної та відео технічної експертиз, що є істотним порушенням права на захист та перешкоджанням сторонні захисту у збиранні доказів.

Посилаючись на наведені доводи, захисник просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 наполягав на вимогах своєї апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а обвинувальний акт призначити до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні заперечували проти вимог апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, згідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000740 від 18.10.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.4-12) вбачається, що він містить анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.
Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив (а.с.12).
Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с.13-20) та розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.21).
Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом першої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на наступне.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні при викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 прокурором зазначено обставини вчинення злочину, мета та мотиви їх вчинення, місце та час його вчинення, а також спосіб вчинення злочину.
При цьому, посилання суду на відсутність належного формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки з викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення можливо зрозуміти, в чому саме обвинувачується ОСОБА_7 , а саме: в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Тому доводи прокурора з даного приводу знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги. А висновки суду першої інстанції з даного приводу є необґрунтованими.
Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Водночас, вказівка суду на відсутність в Реєстрі матеріалів досудового розслідування посилань на висновки комплексної авто-технічної, фототехнічної та відео-технічної експертиз, а також відсутність всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування є такою, що суперечить вищезазначеної норми кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Натомість, висновок експертизи не є ні процесуальним рішенням, ні процесуальною дією, яка має бути зазначена у реєстрі досудового розслідування. В свою чергу, долучений до обвинувального акту реєстр досудових розслідувань містить підставі для її проведення, а саме процесуальне рішення у формі клопотань слідчого, а також ухвал слідчого судді, на підстави яких вони були проведені із зазначенням дати постановлення рішення (а.с.16-17), а посилання на висновки експертиз в обвинувальному акті, суперечить ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування посилання на місцезнаходження речових доказів, на які посилається суд в своїй ухвалі є безпідставним, оскільки п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України визначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. До таких реквізитів відноситься: дата складання документу, що визнано речовим доказом, особа, яка його склала.

В свою чергу місце знаходження речового доказу міститься саме у процесуальному рішенні щодо визнання його таким, та не вказує на те, що воно має бути зазначене у реєстрі матеріалів досудового розслідування, на що посилається суд в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, посилання суду про відсутність в реєстрі всіх процесуальних дій, є також необґрунтованими, оскільки суд окрім дослідження обвинувального акту, а також доданого до нього реєстру не може встановити обставини, які можуть вказувати на відсутність тих чи інших процесуальних рішень, оскільки вони судом можуть бути дослідженні лише під час судового розгляду кримінального провадження.

Посилання суду на не внесення жодного з письмових доказів, які були зібрані та надані стороною захисту при відкритті сторонам матеріалів кримінального провадження є безпідставним, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування містить перелік доказів, які долучені до кримінального провадження.

Доводи прокурора про необґрунтовані висновки суду першої інстанції щодо порушення правил підслідності колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

При цьому, в реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься процесуальне рішення, прийняте заступником прокурора Одеської області ОСОБА_9 щодо доручення проведення досудового розслідування, а питання підслідності кримінального відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.
Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.
Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині його повернення прокурору підлягає скасуванню.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.
Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Овідіопольського районного суду Одеської області для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2020 р. про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000740 від 18.10.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4