ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/754/20 Справа № 199/3224/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000267, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпро (Дніпропетровська), громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 задоволено повністю. Стягнуто на користь потерпілої 39 840,00 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000,00 (сто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 8 000,00 (вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
ОСОБА_6 18.02.2019 приблизно о 17:00 годині знаходився в приміщені кафе «На коня», розташованого по вул. Богомаза, буд. 185а в м. Дніпро, де вживав алкогольні напої, де в цей час між ним та одним із відвідувачів кафе ОСОБА_11 зав`язалась розмова, яка переросла в сварку. Намагаючись уникнути конфліктної ситуації, ОСОБА_11 залишив приміщення кафе «На коня», розташованого по вул. Богомаза, буд. 185а в м. Дніпро, та направився в напрямку буд. 202А по вул. Богомаза в м. Дніпро, проте ОСОБА_6 , бажаючи продовжити розмову, вийшов за ОСОБА_11 на вулицю та направився в напрямку буд. 202А по вул. Богомаза в м. Дніпро.
Далі, у ОСОБА_6 , який бажав продовження конфлікту, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, 18.02.2019 приблизно о 17:10 годині ОСОБА_6 , перебуваючи біля буд. 185а по вул. Богомаза в м. Дніпро, тримаючи у правій руці невстановлений предмет, який має колюче-ріжучі властивості, почав наздоганяти ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, які за своїм характером можуть відноситися до небезпечних для життя, цього ж дня, тобто 18.02.2019, приблизно о 17:15 годині ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_11 біля буд. 202А по вул. Богомаза в м. Дніпро та, стоячи обличчям до останнього, завдав один удар невстановленим предметом, який має колюче-ріжучі властивості, який утримував в правій руці, в область лівої скроні ОСОБА_11 . Після вказаного удару останній втримався на ногах, перекинув ОСОБА_6 через стегно та попрямував в сторону вулиці Калинова в м. Дніпро.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, 18.02.2019 приблизно о 17:16 годині ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку 202а по вул. Богомаза в м. Дніпро, встав та схопив у праву руку з землі цеглину та стрімкою ходою почав наздоганяти ОСОБА_11 .
Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень до кінця, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, які за своїм характером можуть відноситися до небезпечних для життя та здоров`я, цього ж дня, приблизно о 17:17 годині, ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_11 біля будинку 202А по вул. Богомаза в м. Дніпро та, стоячи обличчям до останнього, завдав один удар цеглиною, яку утримував в правій руці, в область лівої скроні ОСОБА_11 . Від вказаного удару останній впав з висоти власного зросту передньою частиною тіла на заасфальтовану поверхню проїжджої частини дороги.
В результаті вказаних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, проникаючого колото-різаного поранення лівої скроневої ділянки голови, рани шкіри лівої скроневої області, дірчатого перелому луски лівої скроневої кістки (довжиною приблизно 2,0 см), ушкодження твердої мозкової оболонки в області дірчатого перелому, забій головного мозку III ступеня з вогнищем забою та гематомою речовини головного мозку в лівій скроневій долі великого об`єму (5х3,5х5см), пневмоцефалії, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає вимогам п.2.1.3. «а, б, в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказам МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Проникаюча відкрита тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку III ступеня, вогнищевий забій великого об`єму лівої скроневої долі мозку, пневмоцефалія, дірчатий перелом луски лівої скроневої кістки під час травматичного процесу призвели до розвитку різко вираженого спастичного правобічного геміпарезу, сенсо-моторної афазії, координаторної недостатності, що стосовно таб. 1, п.п.1.3 «б», 1.5.2 «г», 1.6 «а» призвело до 90% (дев`яносто) стійкої втрати професійної працездатності, відповідно до Наказу МОЗ України від 05.06.2012 №420 «Про затвердження Порядку та критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків».

В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ст. 76 КК України.
В обґрунтування вказує, що вважає вирок занадто суворим, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим і яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.
Зазначає, що судом встановлена відсутність обставин, які пом`якшують покарання, однак, ОСОБА_6 в судовому засіданні розкаявся та зізнався у вчиненому, просив пробачення у потерпілої ОСОБА_9 . Також, обвинуваченим здійснено часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, що також судом не було враховано як обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та хоча і часткове, але відшкодування шкоди. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 на стадії досудового та судового слідства перебував під цілодобовим домашнім арештом, у нього не було можливості в повному обсязі відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, проти якої він не заперечував та визнавав в повному обсязі.
Крім цього, судом встановлено обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах кримінального провадження відсутній медичний документ, який би підтверджував наявність та ступінь алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення ним злочину, а відтак судом безпідставно встановлено цю обставину.
В запереченнях на апеляційну скаргу, представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить вироку суду залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_6 , намагаючись зменшити свою відповідальність за вчинене, не визнав наявність у нього колюче-ріжучого предмета для нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_11 , а навпаки, свідчив про наявність у потерпілого в руках колюче-ріжучого предмета, яким нібито обвинувачений був травмований. Вважає безпідставною та не щирою заяву обвинуваченого про щире каяття.
Зазначає, що обвинуваченим під час досудового слідства не здійснювалося заходів щодо відшкодування збитків. Лише на початку судового слідства, протягом трьох місяців, матір`ю обвинуваченого було відшкодовано 1250 гривень, в той час, як на лікування було витрачено 29360,20 гривень. Також зазначає, що перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в нетверезому стані підтверджено в судовому засіданні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Заслухавши адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти апеляції сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на суворість призначеного покарання судом, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, скоїв злочин вперше, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково, за місцем проживання скарг не надходило, не працює, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, частково відшкодував спричинену матеріальну шкоду, думку потерпілої та її представника, стан здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , який після отриманих тілесних ушкоджень втратив до 90% стійкої професійної працездатності, ставши інвалідом 1 групи, який потребує в уході та допомозі зі сторони ОСОБА_9 .
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції не взяв до уваги заявлене обвинуваченим щире каяття і часткове відшкодування шкоди, як про це вказує захисник у своїй апеляційній скарзі, та не визнав їх як пом`якшуючі обставини з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок суду відповідає обставинам кримінального провадження, узгоджується з поясненнями потерпілого та його представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, якими не підтверджено зазначені обставини. Поведінка обвинуваченого та його дії не дають підстав для переконання в щирості його каяття. Факт часткового визнання обвинуваченим своєї вини, а також часткового відшкодування заподіяної злочином шкоди на суму лише 1250 гривень, на переконання колегії суддів, не може слугувати беззаперечним доказом його щирого каяття.
Щодо заперечень захисника в апеляційній скарзі на врахування судом такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, з посиланням на відсутність медичного документу в підтвердження такого стану, то вони є безпідставними. Перебування в момент вчинення злочину обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння підтверджено показами свідків допитаних в суді першої інстанції, і також не заперечується самим обвинуваченим ОСОБА_6 , який також вказував, що він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. А тому висновок суду щодо наявності такої обставини і визнання її обтяжуючою при призначенні покарання, є таким що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 15.03.2018 по справі №372/2291/16-к, відповідно до якої не виключена можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду на стан сп`яніння.
З огляду на викладене, а також враховуючи обставини скоєння обвинуваченим злочину його наслідки, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.ст. 75, 69 КПК, колегія суддів, не вбачає.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції та помякшення покарання, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом призначене покарання є законним, справедливим з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4