Справа №295/7862/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0001892 від 03.05.2019р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89КК України

по обвинуваченню за ст.126-1КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 протягом 2016 по 2018 рік, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 неодноразово висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою.

За вказані дії постановами Богунського районного суду м.Житомир від 21.09.2016, 09.11.2016, 20.01.2017, 19.05.2017, 11.12.2017, 22.01.2018, 28.02.2018, 13.08.2018, 12.11.2018, 13.12.2018 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї.

26.04.2019 близько 21 години ОСОБА_3 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де знову вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що виражались у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, штовханні та заломлюванні рук, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю.

Таким чином, внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття, а також сімейних відносин.

Своїми умисними діями, які виразились у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи (матері), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

16 грудня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті ст.126-1КК України, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду підтримала.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст.126-1КК України, який згідно ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абзацами 1-4 п.1 ч.5 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать її вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення ним злочину, щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що була укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 укладену 16 грудня 2019року по кримінальному провадженню №0001892 від 03.05.2019р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.126-1КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.126-1КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок ) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1