Дата документу 24.06.2020 Справа № 314/5696/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5696/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1122/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Софіївська виправна колонія № 55»),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Після цього, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року та призначено остаточне покарання у вигляді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

До Вільнянського районного суду Запорізької області засуджений ОСОБА_7 звернувся з клопотанням, в якому просив зарахувати у строк призначеного йому покарання строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, за період:

1) з 11 серпня 2014 року по 25 січня 2015 року у кримінальному провадженні, завершеному вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року;
2) з 22 листопада 2016 року по 7 липня 2017 року у кримінальному провадженні, завершеному вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 лютого 2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 квітня 2020 року було частково задоволено вказане клопотання засудженого та зараховано ОСОБА_7 у строк призначеного йому покарання строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, за період 23 лютого 2017 року по 24 березня 2017 року, а в задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить зарахувати йому період перебування в СІЗО № 27 м. Харкова з 11 серпня 2014 року по 25 січня 2015 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного йому покарання строку перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі за періоди з 22 листопада 2016 року по 22 лютого 2017 року та з 25 березня 2017 року по 7 липня 2017 року, в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строку перебування під вартою з 11 серпня 2014 року по 25 січня 2015 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

По вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 тримався під вартою з 11 серпня 2014 року по 25 січня 2015 року, а саме 5 місяців 14 днів, тобто невідбута частина покарання становила 4 роки 6 місяці 16 днів.
Разом з тим, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, суд першої інстанції до знову призначеного основного покарання у вигляді 6 років позбавлення волі від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду (4 роки 6 місяці 16 днів) приєднав лише 2 місяці, і призначив остаточне покарання у вигляді 6 років 2 місяців позбавлення волі.
Тобто запропоноване засудженим зарахування строку його попереднього ув`язнення за попереднім вироком ніяк не впливає на розмір остаточно призначеного йому покарання в даному кримінальному провадженні, оскільки від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суд першої інстанції приєднав лише 2 місяці позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4