Справа № 209/1141/20
Провадження № 1-кп/209/351/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000281, відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимостей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 26.02.2020 року, у вечірній час доби (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) знаходився у квапртирі АДРЕСА_2 , де на той час проживав разом із своїм батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна майна ОСОБА_4 , а саме морозильної камери "Stinol 131Q", яка знаходилась у приміщенні кухні в квартирі за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний проміжок часу за вказаною адресою, скориставшись відсутністю батька вдома, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав морозильну камеру "Stinol 131Q", яка знаходилась у приміщенні кухні в квартирі за вищевказаною адресою, чим спричинив потерпілому гр. ОСОБА_4 майнову шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1097-20 від 13.03.2020 року, на суму 2485,60 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 із викраденим майном місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

До канцелярії суду надійшла угоду про примирення, укладена 17 квітня 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та підозрюваний у кримінальному провадженні № 0000281 від 03.03.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підписана також захисником ОСОБА_6 .

В угоді про примирення зазначено наступне:

03.04.2020 у ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000281 від 03.03.2020 старшим слідчим СВ Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2020 року, у вечірній час доби (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 знаходився у кв. АДРЕСА_2 , де останній на той час проживав разом із своїм батьком ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна майна ОСОБА_4 , а саме морозильної камери "Stinol 131Q", яка знаходилась у приміщенні кухні в квартирі за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний проміжок часу за вказаною адресою, скориставшись відсутністю батька вдома, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав морозильну камеру "Stinol 131Q", яка знаходилась у приміщенні кухні в квартирі за вищевказаною адресою, чим спричинив потерпілому гр. ОСОБА_4 майнової шкоди, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1097-20 від 13.03.2020 року на суму 2 485,60 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 із викраденим майном місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

У кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 , примирившись із обвинуваченим ОСОБА_5 , цивільний позов не заявляв, вимог майнового характеру до обвинуваченого він не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та у скоєному розкаявся, примирився із потерпілим ОСОБА_4 та зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.

Відповідно до ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується не вчиняти інших злочинів в подальшому, а потерпілий, в свою чергу, вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання за ч. 1 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції відповідної статті КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином сторони угоди погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому, підозрюваний (обвинувачений) розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Потерпілий розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені і п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, є зрозумілими.

Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим і обвинуваченим та ухвалити вирок на підставі угоди про примирення.

Прокурор вважає, що надана суду угода про примирення складена відповідно вимог КПК України, просить затвердити угоду та на її підставі ухвалити вирок у кримінальному провадженні, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене за угодою покарання.

Захисник ОСОБА_6 також просив суд затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим та ухвалити вирок на підставі угоди, призначивши ОСОБА_5 узгоджене покарання, та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі, з встановленням мінімального строку випробування та покладення на нього вказаних в угоді обмежень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміють положення ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 погоджуються на призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік зі звільненням ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків на період строку випробування, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

З урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутності будь-яких матеріальних претензій зі сторони потерпілого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення інших злочинів можливе в разі призначення йому узгодженого покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків на період строку випробування, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 та ухвалення вироку на підставі цієї угоди.

Керуючись статтями 314, 370, 371, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 квітня 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 326,88 гривень судових витрат на залучення експерта.

Визнану речовим до казаом у кримінальному провадженні морозильну камеру "Stinol 131Q, що знаходиться на зберігання у ОСОБА_4 , передати за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .