Справа № 349/355/20
Провадження № 1-кп/349/80/20
В И Р О К
іменем України
22 червня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента 4 курсу Рогатинського державного аграрного коледжу, неодруженого, який не працює, судимого вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 ухилився від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього виду покарання, за таких, встановлених судом, обставин.

Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

20 листопада 2019 року, після набрання вироком законної сили, судом разом із розпорядженням про виконання судового рішення надіслано його копію до виконання у Рогатинський районний сектор філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області. Цього ж дня працівниками вказаної державної установи засудженому ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.

29 листопада 2019 року працівниками Рогатинського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Івано-Франківській області" було підготовано та надіслано до керівника КП "Благоустрій - Р" ОСОБА_5 за адресою м.Рогатин, вул.Галицька, 102, направлення про скерування ОСОБА_3 для відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, копію направлення вручено ОСОБА_3

10 грудня 2019 року на підставі направлення з органу пробації керівником КП "Благоустрій-Р" видано наказ без номера "Про прийняття на громадські роботи на території КП "Благоустрій-Р" ОСОБА_3 " згідно якого ОСОБА_3 було прийнято на відбування громадських робіт та визначено графік їх відбування, з 11 грудня 2019 року: в понеділок з 16 год. до 18 год., з вівторка по п`ятницю з 15 год. до 18 год. (крім суботи, неділі та вихідних днів).

Упродовж грудня місяця 2019 року засуджений ОСОБА_3 повинен був відбути 39 години громадських робіт, впродовж січня 2020 року - 61 годину громадських робіт. Згідно табелю виходу на роботу із запланованих 100 годин через умисну бездіяльність без поважних причин не відпрацював жодної години громадських робіт.

05 лютого 2020 року, 14 лютого 2020 року року із засудженим ОСОБА_3 було проведено профілактичні бесіди та повторно попереджено його про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт .

Проте, ОСОБА_3 і надалі ухилялася від відбування покарання, і до відпрацювання громадських робіт фактично не приступив. Внаслідок чого ОСОБА_3 за період з 10 грудня 2019 року по 06 березня 2020 року із призначених їй судом 100 годин громадських робіт не відпрацював жодної години, тобто ухилився від відбування цього виду покарання .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що вироком суду його було визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Йому було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, а також попереджено, що у випадку порушення порядку та умов відбування покарання буде притягнуто до кримінальної відповідальності. Невідбув покарання, оскільки змушений був працювати на тимчасових роботах, щоб заробити кошти на прожиття та легковажно поставився до відбування призначеного покарання. На даний час розуміє, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він вчинив умисні дії які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього виду покарання; вина ОСОБА_6 у вчиненому злочині доведена повністю.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає: щире каяття, визнання вини обвинуваченим.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, яка надана представником уповноваженого органу з питань пробації про те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психіатра та нарколога не числиться, виховувався у багатодітній сім`ї, є особою молодого віку, навчається в Рогатинському державному аграрному кодеджі, не працює, обставини кримінального провадження, з яких вбачається, що засуджений не відбув жодної години громадських робіт, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у межах санкції, визначеної ч.2 ст.389 КК України у виді арешту.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За змістом ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи в даному випадку з такого співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Невідбута частина покарання для засудженого ОСОБА_3 за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від15 жовтня 2019 року становить 100 години громадських робіт, що в перерахунку на арешт суд обраховує за правилами передбаченими у ст.72 КК України, де 100 години громадських робіт відповідають 12,5 дням арешту .

На підставі викладеного, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. ст.71, 72 КК України та частково приєднує до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте покарання за попереднім вироком.

Таке остаточне покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Речові докази відсутні.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Під час судового провадження запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року і за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ст.72 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання обчислювати з часу фактичного затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1