Справа № 464/1521/20
пр.№ 1-кс/464/488/20
У Х В А Л А

23 березня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю власника майна ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 , розглянув клопотання про арешт майна

у с т а н о в и в :

старший слідчий з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно автомобіль, вилучений у ході огляду, з метою збереження речових доказів.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просить задоволити накласти арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження майном.

Власник майна та його захисник проти клопотання та арешту майна не заперечили.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 18 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Згідно з витягом ОСОБА_3 17 березня 2020 року вчинив транспортування з метою збуту підакцизних товарів (сигарет марки «Мінськ») без наклеєних марок акцизного податку встановленого зразка в кількості 15 000 пачок відповідно до протоколу огляду транспортного засобу «RENAULT KANGOO» номерний знак НОМЕР_1 .

Вказаний автомобіль вилучено згідно з протоколом від 17 березня 2020 року та постановою слідчого від 18 березня 2020 року визнано речовим доказом по справі.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).

Виходячи з приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

З доводів, викладених у клопотанні та слідчим у суді, вбачається, що арешт вилученого майна, що може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.204 КК України, оскільки наявні ризики його пошкодження, зникнення, втрати. Клопотання подане у відповідності до вимог ст.171 КПК України. Підстави для відмови у задоволенні клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні. Для ефективного проведення слідства та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження орган досудового розслідування має необхідність у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Тому з урахуванням наведеного та вимог ч.11 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна підлягає до задоволення шляхом заборони розпорядження та відчуження майном. Такий спосіб арешту не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У даному випадку обмеження права власності є співрозмірним з потребами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5 задоволити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження майном - автомобілем марки «RENAULT KANGOO» номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21 січня 2020 року та вилучений згідно з протоколом огляду від 17 березня 2020 року.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1