Справа №345/61/20
Провадження № 1-кс/345/215/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні у судовій справі № 345/61/20, суд -встановив:

що із заявою про відвід судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 звернулася потерпіла у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Свою заяву мотивує тим, що вона являється потерпілою, оскільки внаслідок вчинення злочину їй було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвело до встановлення інвалідності.

Після надходження до суду обвинувального акту та автоматизованого розподілу справи, її розгляд здійснює суддя Калуського міськрайонного суду ОСОБА_4 , який виніс ухвалу про призначення підготовчого судового засідання на дату 28.01.2020 р., яке у свою чергу було відкладене на дату 20.02.2020 р. у зв`язку із хворобою обвинуваченого ОСОБА_5 . Того ж дня, 28.01.2020 р. нею було подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення і одночасно клопотання про арешт майна обвинуваченого, яке складається із будинку на АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому на праві приватної власності, що стверджується відповідними інформаційними витягами з Державних реєстрів про права власності на нерухоме майно. Однак, за наслідками розгляду підготовчого провадження, головуючий суддя ОСОБА_4 виніс ухвалу про відмову у задоволенні її клопотання про арешт майна з мотивів того, що вартість майна перевищує розмір позовних вимог, а також того, що обвинуваченим частково відшкодовано завданої їй матеріальної шкоди у розмірі 4000,00 доларів США. Тому, вона вважає, що суддя ОСОБА_4 допустив істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що на її думку унеможливлює виконання рішення суду щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 відчужив його 12.02.2020 р. шляхом дарування, що теж стверджується відповідною інформаційною довідкою від 26.02.2020 р. Окрім цього, на її думку, суд неправомірно зазначив про часткове відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, так як із розписки її чоловіка ОСОБА_6 від 10.05.2018 р. слідує, що кошти в сумі 4000,00 доларів США були передані обвинуваченим, як часткове відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, що належить її чоловікові, а отже, тим самим, суддя ОСОБА_4 сформував упереджене ставлення до неї. Також, вказує на те, що підготовчий розгляд справи всупереч вимогам ст. 314 КПК України був призначений понад п`ять днів, а судовий розгляд з багатократним перевищенням десятиденного строку, що також є обґрунтовані підстави вважати про упередженість головуючого судді. З підстав наведеного у неї, як потерпілої сторони є обґрунтовані підстави вважати, що існують обставини, які викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 , тому просить дану заяву задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вказала, що суддя ОСОБА_4 не розглядає її справу, а також зазначила, що не згідна із прийнятим ним рішенням з приводу розгляду її заяви про накладення арешту на майно обвинуваченого, просить заяву про відвід задоволити.

Від захисника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 подана до суду заява від 27.04.2020 р. у якій він просить заяву про відвід судді ОСОБА_4 задоволити, а її розгляд провести без його участі (а.с. 12).

Прокурор ОСОБА_8 подала до суду заяву у якій просить відмовити у задоволення заяви, а розгляд справи провести у її відсутності (а.с. 7).

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Вивчивши заяву про відвід та дослідивши її мотиви, суд вважає, що дана заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувальний акт надійшов до суду 09.01.2020 р., а ухвалу про призначення підготовчого судового засідання винесено судом 10.01.2020 р., яке було призначено на 28.01.2020 р. з викликом учасників кримінального провадження.

За клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 від 27.01.2020 р. підготовче судове засідання було перенесено на 20.02.2020 р.

Ухвалою суду від 20.02.2020 р. у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про передачу автомобіля на відповідальне зберігання відмовлено, у задоволені клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт майна відмовлено та призначено кримінальне провадження до судового розгляду на 09:30 год. 09.04.2020 р.

За клопотанням захисника потерпілої ОСОБА_7 від 06.04.2020 р. розгляд справи з 09.04.2020 р. було відкладено на 04.05.2020 р.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).
Між тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, таких підстав в судовому засіданні не встановлено, і обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 і унеможливлювали винесення ним об`єктивного рішення у справі також не встановлено.
Як вбачається з заяви про відвід, в якості підстави для відводу потерпіла фактично вказує на її не згоду з прийнятим процесуальним рішенням з приводу незадоволення її заяви про арешт майна та діями судді щодо порушення строків призначення підготовчого судового засідання та судового розгляду справи, а також не прийняття суддею до уваги, обставини, на які вона посилається не погоджуючись з вказаними рішеннями.
Факт неналежного виконання обов`язків головуючого та ухвалення відповідно процесуальних рішень, які на думку потерпілої мали місце під час проведення підготовчого судового засідання у справі, не може свідчити про упередженість судді, і як наслідок не може бути підставою для відводу.
Обставини, на які посилається заявниця не можуть бути визнані підставою для відводу згідно діючого кримінального процесуального законодавства, а також, з урахуванням викладеного, такими, які самі по собі, свідчать про зацікавленість та упередженість судді, відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 КПК України.
Інших доказів наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості, а також зацікавленості судді в результатах кримінального провадження, заявником не надано.
Суд зазначає, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко визначено підстави для відводу судді. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним від будь-якого незаконного впливу та керується верховенством права. Суди здійснюють правосуддя на основ Конституції, законів України та на засадах верховенства права.
Проаналізувавши наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, суд зазначає, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості та зацікавленості судді ОСОБА_4 в розгляді даного кримінального провадження. Чинне законодавство не надає судді права під час розгляду заяви про відвід надавати оцінку відповідності процесуальних рішень, прийнятих у кримінальному провадженні в рамках якого даний відвід було заявлено, нормам матеріального чи процесуального закону, тобто, вирішення питань, пов`язаних з встановленням законності та обґрунтованості винесених процесуальних рішень суддею, а також дотримання ним процесуальних строків не належать до компетенції судді місцевого суду під час розгляду заяви про відвід. Вказане є підставою оскарження судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження в апеляційному та касаційному порядку, та не свідчить про упередженість головуючого судді під час розгляду кримінального провадження.
Окрім того, слід зазначити, що положеннями КПК України чітко визначені підстави для відводу судді і, суддя здійснюючи правосуддя, є незалежним від будь-якого незаконного впливу чи суб`єктивної оцінки винесеного рішення та керується виключно верховенством права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задовленні заяви потерпілої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , який головує у кримінальному провадженні у судовій справі № 345/61/20 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд -

постановив:
У задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_3 про відвід головуючому судді ОСОБА_4 , який головує у кримінальному провадженні у судовій справі № 345/61/20 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошується 28.04.2020 р. о 11:00 год.

Головуючий: