Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/423/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0004819 ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченій:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, громадянки України, розлученій, маючій двох дітей, непрацюючій, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованій та проживаючій по АДРЕСА_1 , раніше не судимій, обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною їй протягом двох місяців з 07.04.2020 року до 07.06.2020 року, залишати квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 .
Покладено на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована і проживає, без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
Надано можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_8 з`являтися в квартиру АДРЕСА_2 , з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладеного на нього зобов`язання.
Роз`яснено ОСОБА_8 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту, ч.6 ст.195 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченій ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та заборонено їй протягом двох місяців з 07.04.2020 року до 07.06.2020 року, залишати квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 .

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у тому що вона 23.06.2019 року близько 18 год. 30 хв., більш точного часу слідством не встановлено, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 перебували в гостях у квартирі своєї знайомої ОСОБА_11 , яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої.

Перебуваючи в кімнаті квартири, що розташована за вищевказаною адресою між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 через ревнощі виникла сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вбивство потерпілого

ОСОБА_12 свій злочинний умисел, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, та цілеспрямовано, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи вчиняти сварку та маючи умисел на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 тримаючи в руці предмет схожий на ніж, який вона взяла в кухні вказаної квартири, підійшла до потерпілого ОСОБА_13 , який сидів на дивані та нанесла йому один удар в область життєво-важливого органу, а саме в ліву частину грудної клітини останнього.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинила потерпілому ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді рани грудної клітки з ліва, що продовжується в рановий канал, проникає в плевральну порожнину з пошкодженням серцевої сорочки і м`язу лівого шлуночка серця, внаслідок чого, потерпілий ОСОБА_10 невдовзі помер в приміщенні Кіровоградської обласної лікарні.

Згідно висновку експерта № 660 від 05.07.2019 року причиною смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 стало проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з пошкодженням серця, спричинивши крововилив в плевральні порожнини, ускладнившись гострою крововтратою являється небезпечним для життя в момент заподіяння і знаходиться в прямому зв`язку з настанням смерті.

Кіровським районним судом м. Кіровограда під час розгляду кримінального провадження, у якому стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 26.04.2020 року зазначено, що завершити судовий розгляд до вказаного часу об`єктивно неможливо у зв`язку з великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню, а тому на обговорення учасників судового розгляду судом винесено питання, передбачене ст.331 ч.3 КПК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прокурором не наведено достатніх підстав, для продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, а також зважаючи на стан здоров`я обвинуваченої та відсутність належного медичного забезпечення в умовах слідчого ізолятору, при цьому співвласник квартири ОСОБА_9 надала письмову згоду на відбуття домашнього арешту за вказаною адресою (а.п.107-110), тому суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 на домашній арешт цілодобово.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Свої вимоги обґрунтував тим, що при прийнятті вказаного рішення судом не прийнято до уваги, що як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду вину ОСОБА_8 не визнавала, не каялась. Вважає, що ОСОБА_14 необхідно змінити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що остання обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та усвідомлюючи суворість можливого покарання призначеного судом у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вона може застосувати спроби уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином через що встановлено наявність ризиків передбачених п. 1,4 ч.1 ст.177 КІІК України. Крім того, в ході судового розгляду не допитано ні потерпілих, ні свідків, до речі свідок ОСОБА_11 є основним свідком у кримінальному провадженні та знайомою обвинуваченої, яка повідомила поліцію про вчинений злочин, а отже вважає, що ОСОБА_8 може впливати на свідка з метою зміни нею показань наданих слідчому. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачена може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни їхніх показів на свою користь, тобто про наявність ризику, передбаченого п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК У країни. Просить звернути увагу на те, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. І ст. 1 15 КК України, тобто умисного вбивства свого співмешканця ОСОБА_8 вагітною не була, а отже завагітніла уже перебуваючи у СІЗО, а тому можна вважати, що остання використовує свій стан для зміни запобіжного заходу. Крім того, в «Кропивницькому слідчому ізоляторі» є лікар, який завжди може надати медичну допомогу ОСОБА_8 , а цілодобовий домашній арешт передбачає заборону покидати своє місце проживання, а отже до лікарні вона звернутися не зможе. Поряд із цим, суддя, обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що обвинувачена раніше не судима, має на утриманні неповнолітніх дітей. Однак, прокурором зверталась увага на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення направленого проти життя та здоров`я людини, що характеризує її як особу здатну до вчинення насилля. По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої ОСОБА_8 . Просить суд оцінити суворість можливого покарання та визнати за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_8 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, у зв`язку із тим, що дана ухвала скарженню прокурором в апеляційному порядку не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №404/6515/19, в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004819 стосовно ОСОБА_8 , по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченій змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною їй протягом двох місяців з 07.04.2020 року до 07.06.2020 року, залишати квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 . Покладено на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована і проживає, без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю. Надано можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_8 з`являтися в квартиру АДРЕСА_2 , з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладеного на нього зобов`язання. Роз`яснено ОСОБА_8 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту, ч.6 ст.195 КПК України.

Прокурор подав на дану ухвалу апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Разом із тим, пункт 8, ч.2 ст.128 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи», що означає що Конституція України забезпечує можливість перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи ( провадження).

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України, а апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу, ухвали про застосування чи відмову у застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених Кодексом.

Згідно з ч.2 вказаної норми КПК ухвали, постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 цієї статті окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти цих ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У даному випадку прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Зважаючи на те, що рішенням Конституційного суду України у справі № 4р/2019 від 13 червня 2019 року визнано неконституційними положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, коли обмежуються права особи в результаті продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане положення також закріплено у Постанові Верховного суду від 19.09.2019 року провадження №51-2914ск19, справа № 243/1368/19. Колегія суддів вважає, що у даному випадку апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, оскільки у даному випадку ухвалою суду першої інстанції прокурору відмовлено у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді тримання під вартою та задоволено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
А тому дане рішення суду першої інстанції згідно рішення Конституційного суду України прокурором в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, у зв`язку тим, що дана ухвала винесена судом першої інстанції під час судового розгляду оскарженню прокурором в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0004819 ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченій ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною їй протягом двох місяців з 07.04.2020 року до 07.06.2020 року, залишати квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 із покладенням певних обов`язків, у зв`язку із тим, що дана ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15 Ремез