ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003201 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором ОСОБА_6 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 лютого 2020 року з визначенням застави у сумі 50 000 гривень.
Згідно з оскарженою ухвалою ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за обставин, викладених в повідомленні про підозру.
При застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання.
Також, слідчий суддя вважав доведеними і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до семи років, а також, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України.
Вирішуючи питання застави, слідчий суддя, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вважав необхідним визначити її розмір в сумі 50 000 гривень, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 23.02.2020 року з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 051 000 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 років до 7 років, на даний час відносно останнього перевіряється причетність до вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а тому існують ризики спроби підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків під час проведення слідчих дій, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного є недоцільним, оскільки є особою підвищеного ступеню суспільної небезпеки, скоюючи злочин чітко розумів протиправність своїх дій та всіляко сприяв у його вчиненні, вживаючи необхідні заходи конспірації з метою уникнення викриття.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у межах передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Крім того, органом досудового розслідування не встановлено осіб, у яких підозрюваний купував вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу та осіб, які можливо допомагали підозрюваному ОСОБА_7 скоювати тяжкий злочин, а саме за ч. 1 ст. 263 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурори кожен окремо підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 051 000 гривень.
Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Під час апеляційного перегляду оскарженого судового рішення встановлено, що при обранні запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ці вимоги процесуального закону не були дотримані в повному обсязі, з огляду на наступне.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, зокрема, що слідчим та прокурором доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, а скоєний ним злочин є тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до семи років, тому, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи та речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі.
Виходячи з вищенаведених обставин, слідчий суддя вважав, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважав необхідним визначити розмір застави в сумі 50 000 гривень, яка на думку слідчого судді, є достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави.
Однак, з висновками слідчого судді в частині констатації вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_7 та визначення розміру застави, апеляційний суд не може погодитись, вважає їх необґрунтованими, а розмір застави встановлений без належного врахування обставин кримінального провадження та відомостей про особу підозрюваного, що в даному випадку є підставою для скасування оскарженої ухвали та постановлення нової ухвали апеляційного суду, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Положеннями ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема протоколом затримання та особистого обшуку від 23.12.2019 року, під час проведення якого у ОСОБА_7 було вилучено предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пістолет Шмайсер, калібру 9 мм РА knall; висновком експерта від 24.12.2019 № 7/3.1/297 вилучений у ОСОБА_7 пістолет є вогнепальною зброєю, придатною до проведення пострілів, який перероблений саморобним способом зі стартового пістолета, а також іншими матеріалами в їх сукупності.
При вирішенні обґрунтованості підозри, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення, а саме як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Таким чином, заперечення захисника, висловлені в судовому засіданні, щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину, спростовуються матеріалами провадження.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як слідчим суддею, так і апеляційним судом встановлено, що об`єктивно існує ризик того, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, не працевлаштований, має закордонний паспорт, згідно з копією якого підозрюваний неодноразово залишав межі України, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що ризик ухилення повністю знайшов своє підтвердження.
Апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Знайшов своє підтвердження і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що останній може незаконно впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, оскільки джерело придбання вказаної зброї не встановлено, а поняті, які приймали участь в складанні протоколу затримання та особистого обшуку ОСОБА_7 , згідно з матеріалами, які долучені до клопотання слідчого, ще не допитані.
Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає його доведеним прокурором і таким, що підтверджується матеріалами провадження. Так, згідно з протоколом затримання та особисто обшуку від 23.12.2019 року, під час проведення якого у ОСОБА_7 вилучений пістолет, який був заряджений, патрон був у стволі, курок був зведений, тобто пістолет був готовий до застосування.
Водночас, апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і вважає обґрунтування даного ризику абстрактним, з огляду на те, що в межах даного кримінального провадження, всі речові докази, які мають значення для встановлення обставин за ч. 1 ст. 263 КК України вже вилучені (пістолет, патрон, сліди пальців рук тощо).
Наведеним спростовуються доводи захисника, висловлені в судовому засіданні щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з наявними ризиками та даними про особу підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він відповідно ст. 89 КК України раніше не судимий, стан його здоров`я, соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання та посередньо характеризується за місцем проживання, проте з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, ці обставини не можуть гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та не є достатніми для запобігання встановленим ризикам.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання розміру застави, апеляційний суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та майновий стан підозрюваного, зокрема наявність у нього транспортного засобу, фактичної сплати застави в розмірі 50 000 грн., що спростовує твердження захисника про непомірність для ОСОБА_7 внесення застави і доходить висновку про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 195 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Затримання підозрюваного ОСОБА_7 відбулось 23 грудня 2019 року, відповідно шістдесятий день тримання його під вартою закінчується 20 лютого 2020 року, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги прокурора про встановлення строку дії ухвали до 23 лютого 2020 року не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону і не можуть бути задоволені.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 години 15 хвилин 20 лютого 2020 року.
Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень 00 копійок, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатись із м. Синельникове Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого мешкання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У випадку внесення застави строк дії обов`язків встановити до 20 лютого 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Підозрюваного ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4