Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2525/19
Номер провадження № 1-кс/376/627/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся заступник начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області з клопотанням, що погоджено з процесуальним керівником про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання старший слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 30 вересня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до поданого клопотання, підставами звернення до суду стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання строком до восьми років, в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має роботи та міцних соціальних зв`язків, має не погашену судимість та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України та свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили проти даного клопотання, посилаючись на відсутність наміру підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти інші злочини. Окрім того, захисник зауважив на тому, що прокурором не доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування відносно його підзахісного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, а підозрюваний і його захисник спростовують такі доводи, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1. наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і подане заступником начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України.

30.09.2019 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 був затриманий працівниками Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області на підставі ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Із повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 29.09.2019 року, близько 13 години, ОСОБА_5 , переслідуючи мету повторного, умисного відкритого викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом виймання шибки із віконної рами та відкриття двох внутрішніх клямок на вхідних дверях, проник всередину будинку, де знаходилась потерпіла ОСОБА_6 . Після чого застосувавши до останньої фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось у штовханні потерпілої ОСОБА_6 на підлогу, ОСОБА_5 , переслідуючи мету повторного, умисного, відкритого викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпіла ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, повторно, протиправно, відкрито заволодів ручною алюмінієвою м`ясорубкою, трьома алюмінієвими каструлями, алюмінієвим бідоном, алюмінієвим баняком та часникодавкою, чим спричинив потерпілій матеріального збитку.

В подальшому ОСОБА_5 , з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 30.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2019 року, показаннями потерпілої ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду речових доказів від 30.09.2019 року, протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 30.09.2019 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Суд вважає, що стороною захисту не надано переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймаються до уваги при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, враховуючи його вік, стан здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків підозрюваного (не одружений), а також враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, існують ризики вчинення іншого злочину і можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Також, суд вважає, визначити строк дії даної ухвали шістдесят днів.

Крім того, враховуючи вищевказані обставини, суд вважає визначити розмір застави для звільнення з-під варти у розмірі сорока мінімальних заробітних плат.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176- 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше судимому, - обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити 28 листопада 2019 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1