ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1150/20 Справа № 205/6270/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 та прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 71 КК України, призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та шість місяців.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винними за те, що вони, будучи раніше засудженими за ст.185 ч.2 КК України та вчиняючи злочин повторно, 18 липня 2018 року, близько 12 години 45 хвилин, перебували у дворі буд. АДРЕСА_1 , де побачили потерпілого ОСОБА_10 , після чого вступили між собою у попередню змову на заволодіння його майном шляхом вимагання. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в той же день, перебуваючи у зазначеному місці, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 та під час спілкування з останнім, повідомили йому, що він є особою, яка вчиняє крадіжки з автомобілів в районі пр.І.Мазепи, в м.Дніпро, після чого, діючи із корисливих міркувань, погрожуючи застосуванням насильства, почали вимагати у нього грошові кошти в сумі 500 грн. за те, що вони не викриють його працівникам правоохоронних органів, тобто за нерозголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці. Потерпілий ОСОБА_10 , у відповідь на вимоги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про передачу грошових коштів, повідомив, що не має при собі зазначеної суми, але для отримання зазначеної суми необхідно проїхати за місцем роботи його матері, після чого, в якості залогу, надав обвинуваченим свій рюкзак та мобільний телефон «Нокіа 220». Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_8 , пройшов на зупинку громадського транспорту по пл.Старомостовій, в м.Дніпро, де залишився з речами потерпілого, в той час як ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_10 , поїхав за місцем роботи матері останнього ОСОБА_11 , за адресою: м.Дніпро, вул.8-го Березня. Після прибуття за зазначеною адресою та спілкування з матір`ю, остання повідомила обвинуваченому ОСОБА_8 , що грошові кошти знаходяться у неї на пл.Старомостовій, в м.Дніпро, після чого, під час поїздки у громадському транспорті до пл.Старомостової, викликала співробітників поліції по лінії «102», які затримали обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій висловив незгоду з призначеним покаранням та зазначив, що він не скоював вказане кримінальне правопорушення, судом першої інстанції були допитані не всі свідки, а на досудовому слідстві співробітники поліції проводили його допит без присутності захисника.
Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , також подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 .
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції грунтуються лише на показаннях потерпілого і свідка матері потерпілого.
Зазначила, що суд першої інстанції не навів доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки вимагання, що свідчить про відсутність в його діях складу злочину.
Також захисник наголошує, що будь яких активних дій, які б безумовно свідчили про наявність змови або скоєння злочинних дій щодо потерпілого, ОСОБА_8 не скоював, гроші в розмірі 200 грн ОСОБА_10 запропонував сам, за власною ініціативою, потерпілий не був обмежений у пересуванні та міг звернутись за допомогою до працівників поліції, а ОСОБА_8 міг вчасно зорієнтуватись та залишити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Не оскаржуючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинувачених, та доведеності їх вини, прокурор подав апеляційну скаргу, не погоджуючись з призначеним покаранням та просив скасувати вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року, ухвалити новий, яким:
- призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;
- призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_7 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року та остаточно призначити йому покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок його м`якості.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_8 раніше тричі судимий за злочини проти власності, знову вчинив злочин проти власності через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі. ОСОБА_7 також раніше судимий за злочини проти власності, знову вчинив злочин проти власності у період умовно-дострокового звільнення за попередньою судимістю.

Також прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував відсутність каяття обвинувачених та відсутність будь яких пом`якшувальних обставин.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_8 доказами, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, зокрема:
- протоколом вилучення у обвинувачених речей від 18 липня 2018 року, які згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання були впізнані потерпілим ОСОБА_10 як належне йому майно, яке у нього забрали обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 18 липня 2018 року;
- долученими до справи речовими доказами, а саме рюкзак чорного кольору, в якому знаходилось чорна спортивна сумка, кредитний договір №81264, ІНН та поспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_10 , автомобільні свічки, викрутка, навушники, USB-шнур, металеві ключі, робоча форма та мобільний телефон «Нокиа 22»;
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, оскільки вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази у кримінальному провадженні та вказаних вимог закону в повній мірі.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів їх також не приймає, оскільки вважає, що суд першої інстанції призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до категорії тяжких злочинів, дані про особу кожного із обвинувачених, які раніше неодноразово засуджені, характеризуються посередньо, обидва страждають низкою тяжких захворювань.
Судом першої інстанції також враховано рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 та відсутність обставин, що пом`якшують покарання обох обвинувачених.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції призначено покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 та прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які утримуються під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4