Справа № 630/547/19
В И Р О К
Іменем України
12 лютого 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000737 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, не працюючого, має середню спеціальну освіту, вдівець, неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше судимого: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.1989 за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.06.1990 за ст . 42,43, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.09.1998 за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2001 за ст . ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі із іспитовим строком згідно ст. 75 КК України на 2 роки, вироком Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2002 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 16.12.2005 з Олексіївської ВК № 25 згідно постанови Джержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2005 умовно достроково на 16 днів; вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2007 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із іспитовим строком згідно ст. 75 КК України на 2 роки; вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2009 за ч. 4 ст. 70, 71, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 24.03.2013 з Олексіївської ВК № 25 згідно постанови Джержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2013 умовно достроково на 6 місяців 29 днів ; вироком Комінтернівсього районного суду м. Харкова від 15.01.2014 за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із іспитовим строком згідно ст. 76 КК України на 1 рік 6 місяців;вироком Комінтернівсього районного суду м. Харкова від 16.10.2015 за ч. 2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі із іспитовим строком згідно ст. 75 КК України на 2 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 04.10.2019 близько 18 год. 00 хв. керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на пероні залізничного вокзалу який розташований по вул. Шевченко в м. Люботин, Харківської області, реалізуючи свій єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з лавки взяв класичну сумку для ноутбуку діагоналлю 15.6 ТМ Dicota Base XX, вартістю 150 грн. 00 коп., в якій знаходився ноутбук ТМ «Samsung NP-R517» NP-R517 DA01UA, діагоналлю екрана 15.6" (1366x768) WXGA HD, разом з адаптером живленням до нього, вартістю - 3 783 грн. 00 коп., які належать потерпілій ОСОБА_5 та були залишені останньою тимчасово без нагляду, таким чином викравши їх.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 933 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним за пред`явленим обвинуваченням себе визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину, викладені вище, та у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 надала заяву у якій просить розглянути дане кримінальне провадження без її участі та призначити обвинуваченому покарання згідно чинного законодавства. Претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позовузаявляти не буде.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою провів судовий розгляд даної справи, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо всіх її обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він офіційно ніде не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів-психіатра і нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, суд вважає щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, виходячи із положень ст. 65 КК України, а також із принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає неможливим застосування положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, як про це просив обвинувачений.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи, згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлено, матеріальна шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100,124, 369, 371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки.

Речові докази сумку для ноутбуку ТМ Dicota Base XX та ноутбук ТМ «Samsung NP-R517» NP-R517 DA01UA, , разом з адаптером живленням до нього, який перебуває на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , вважати повернутими потерпілій.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 22450 від 25.10.2019 р. у розмірі 942,00 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1