Справа № 584/168/18
Провадження №1-кп/584/2/20
УХВАЛА

10.07.2020 Путивльський районний суд Сумської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000021 від 15 січня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця радгоспу «Родіна» Кошарського району Ростовської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою-медичною освітою, працюючого на посаді лікаря акушера-гінеколога в Путивльській ЦРЛ, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Уланове Глухівського району Сумської області, громадянинки України, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , але фактично проживаючої по АДРЕСА_3 , одружену, з вищою-медичною освітою, працюючу на посаді головного лікаря в Путивльській ЦРЛ, раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

встановив:

До Путивльського районного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, за таких обставин.

8 січня 2016 року для розродження у пологове відділення Путивльської центральної районної лікарні, була госпіталізована ОСОБА_8 . Лікарем акушер-гінекологом, котрий спостерігав за перебігом вагітності був визначений ОСОБА_4 , призначений на посаду наказом керівника закладу від 15 січня 1986 року №160.

13 січня 2016 року близько 11 год. 00 хв. у ОСОБА_8 відійшли води, але при цьому родова діяльність ще не почалась.

Близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 пішов до дому. З того часу за ОСОБА_8 наглядала ОСОБА_5 , яка відповідно до графіку роботи лікарів акушерів-гінекологів за січень 2016 року, перебувала на чергуванні та відповідно виконувала обов`язки лікаря акушера-гінеколога.

Відповідно до п.п.1.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 посадової інструкції лікаря акушер-гінеколога затвердженої головним лікарем КЗ СОР «Путивльська ЦРЛ» лікар акушер-гінеколог:

- керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначає діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги населенню;

- зобов`язаний здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, пологодопомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за роділлями та породіллями;

- надавати кваліфіковану планову та невідкладну стаціонарну акушерсько-гінекологічну допомогу відповідно кваліфікаційної категорії;

- застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності;

- володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, повним об`ємом хірургічних втручань, включаючи ексирпацію матки та перев`язку підчеревних артерій;

- надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю.

В той же час ОСОБА_4 було недооцінено наявні у ОСОБА_8 фактори ризику (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності, багатоводдя, крайове передлежання плаценти, лейоміома матки). За таких факторів ризику доцільно провести розродження на III рівні перинатальної допомоги, куди вагітна не була скерована. Проведено оцінку факторів ризику за шкалою Coopland, яка не передбачена нормативними документами. Не проведена оцінка шийки матки за шкалою Бішопа, не визначено індекс маси тіла та допустимої крововтрати при пологах. Не проводився постійний моніторинг за станом плода (КТГ), враховуючи полігідрамніон, зеленуваті, а потім меконіальні навколоплідні води. З моменту госпіталізації 08.01.16 до початку пологової діяльності 13.01.2016 року не проведений допологовий консиліум у вагітної групи ризику.

За даними історії пологів, під час вагінального обстеження ОСОБА_5 о 22 год. 45 хв. 13 січня 2016 року у ОСОБА_8 мав місце клінічно вузький таз, зумовлений лобним вставленням голівки плода, що є загрозою розриву матки при подальшому перебігу вагінальних пологів, і згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977, відноситься до ІІ-ї категорії ургентності, «операція має бути розпочата не пізніше 30 хвилин від визначення показань», однак діагноз клінічно вузького тазу лікарями не був встановлений.

В свою чергу, ОСОБА_5 обирає тактику ведення розродження жінки шляхом проведення «кесаревого розтину» із залученням районного акушер-гінеколога, лікаря ординатора полового відділення, лікаря неонатолога.

Після прибуття до пологового відділення ОСОБА_4 , районного акушера-гінеколога ОСОБА_10 , анестезіолога ОСОБА_11 , о 23 год. 00 хв. вагітна оглянута ОСОБА_4 та ним підтверджено лобне передлежання. О 23 год. 20 хв. вагітна оглянута консиліумом лікарів акушер-гінекологів, неонатологом, анестезіологом, однак скликання консиліуму, згідно наказу №977 передбачене при плановому кесаревому розтині, а не при ургентному, як в даному випадку. Консиліумом вирішено закінчити пологи ургентним кесаревим розтином, замовлена операційна, не призначено та відсутні записи про проведену антибіотибактеріальну профілактику, відповідно до наказу № 977 та локального протоколу. Кесарів розтин було проведено із запізненням (через 58 хв. після виявлення ускладнень), що не відповідає клінічному протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977 (не пізніше 30 хв.) та локальному протоколу Путивльської ЦРЛ (виклик операційної бригади в неробочий час - термін виконання 40 хвилин, що суперечить наказу МОЗ України).

Протокол операції кесаревого розтину описаний не достатньо, у історії пологів відсутній додаток 6 до наказу №977 МОЗ України «Епікриз після операції кесарева розтину». Під час операції, враховуючи велику крововтрату (1700мл), не проведена деваскуляризація матки та контрольне дренування черевної порожнини, відповідно до Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24 березня 2014 року №205. Згідно наказу №977 для накладання швів на матку рекомендовано використовувати напівсинтетичний шовний матеріал (вікрил). У даному випадку був використаний кетгут, що сприяло неспроможністю швів, розвитку гнійно-септичної інфекції, зниженням імунної активності внаслідок масивної крововтрати та несприятливим преморбідним фоном.

Розвитку неспроможності швів на матці сприяли наступні чинники: ускладнення в пологах - кровотеча з розвитком геморагічного шоку, накладання кетгутових швів на матку, не проведення антибіотикопрофілактики на фоні несприятливого інфекційно-запального анамнезу (полігідроамніон, як один з ознак внутріутробної інфекції, можливого інфікування сечостатевих шляхів, однак необхідний бакпосів сечі не проводився).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 38/2016 від 24 жовтня 2016 року внаслідок розвитку ускладнення у післяпологовому періоді, ОСОБА_8 було видалено матку з придатками. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 17 січня 1995 року «п.2.1.4. Не загрозливі для життя ушкодження, що належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками: втрата будь-якого органа чи втрата органом його функції …репродуктивної здатності... де під втратою репродуктивної здатності треба розуміти втрату здатності до злягання чи втрату здатності до запліднення, зачаття та дітородіння /розродження/». Таким чином, видалення матки у ОСОБА_8 призвело до втрати репродуктивної здатності і кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.

Як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 99/2017 від 8 грудня 2017 року за наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медичною документацією), комісією виявлено ознаки неналежного виконання свої професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами ІНФОРМАЦІЯ_2 (Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977; Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24 березня 2014 року №205), які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з розвитком ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, важка асфіксія плода, масивна кровотеча), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метроендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця).

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, а саме неналежне виконання своїх професійних обов`язків лікаря акушера-гінеколога внаслідок недбалого та несумісного до них ставлення, що спричинило тяжку наслідки для хворого.

Обвинувачена ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернулися до суду з клопотаннями про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.140 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на ст.49 КК України, оскільки після вчинення злочинів пройшло більше чотирьох років.

Заслухавши обвинувачених та їх захисників, які клопотання підтримали, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заявлених клопотань, потерпілу та її представника, які проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що вони заявлені передчасно, суд вважає, що оскільки з дня вчинення вказаного злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, минуло понад 4 роки, обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закриттю зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Як видно з матеріалів обвинувального акта, злочин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було вчинено в ніч на 14 січня 2016 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Таким чином, строк притягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до відповідальності закінчився 15 січня 2019 року, з моменту вчинення ними злочину в ніч на 14 січня 2016 року і до 10 липня 2020 року пройшло понад 4 роки, протягом яких останні не ухилялися від слідства та суду, постійно проживали за місцем проживання, тобто перебіг строків давності не зупинявся.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після вчинення злочину від слідства та суду не ухилялися, нового злочину не вчинили, тому є всі підстави для звільнення їх від відповідальності.

Таке роз`яснення міститься і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Доводи потерпілої та її представника про те, що клопотання заявлені передчасно, є безпідставними, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням (Постанова ККС ВС від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к).

Потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов про стягнення з КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, який обґрунтовувала тим, що внаслідок вчинення даного кримінального провадження їй заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 34490 грн. 20 коп., а також моральну шкоду на загальну суму 1000000 грн., які просила стягнути з відповідача.

Цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31 березня 1989 року, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпіла не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.12,49 КК України, ст.ст.283-288 КПК України, суд

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000021 від 15 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1