Справа № 512/186/20
Провадження № 1-кп/507/61/2020
Номер рядка звіту 21
В И Р О К
21.05.2020 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яне, Савранського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, депутатом не являється, зареєстрованого та жителя по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
16.03.2020 року близько 12:30 години ОСОБА_3 , перебуваючи на території домогосподарства, де він проживає та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в ході словесної перепалки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у нього виник злочинний умисел, пов`язаний з домашнім насильством та спрямований на спричинення тілесних ушкоджень особі з якою він перебуває у сімейних відносинах, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він спільно проживає та, яка є його матір`ю.
З метою реалізації вказаного злочинного умислу, пов`язаного з домашнім насильством ОСОБА_3 діючи умисно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , яка є його матір`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи суспільно небезпечних наслідків з мотивів особистої неприязності перебуваючи на території домогосподарства: по АДРЕСА_1 , оцінивши ситуацію, взявши в руку металевий совок та наніс ОСОБА_5 один удар в область голови, після чого остання вибігла з даного господарства.
Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 наздогнав останню на АДРЕСА_1 та наніс ще два удари вищевказаним металевим совком в область голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді:двох забитих ран лівої тім`яної області голови, які потребують для свого загоєння терміну більше ніж 6 днів і менше 21 дня і по цьому критерію, згідно п.п.2.3.3. и 4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень» (1995р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю та розповів , що в березні 2020 року він перебував в стані алкогольного сп`яніння та нього виник конфлікт із його матір`ю ОСОБА_3 , під час якого він наніс удари савком її по голові. Також пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, із матір`ю помирився, допомагає її по господарству.
Потерпіла: ОСОБА_6 згідно заяви просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у її відсутність, претензій матеріального характеру не має.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України, за ознакою умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку; вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про
особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, не працює, проживає із
матір`ю, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт . При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати відсутні..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.
Речовий доказ: металевий савок, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Накладений ухвалою слідчого судді Савранського районного суду від 17 березня 2020 року арешт на майно, а саме металевий совок - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя : ОСОБА_1