ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2249/19 Номер провадження 11-кп/814/1230/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року , -

за участю прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

представника ДУ: ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Приймаючи таке рішення суд вказав , що засуджений на даний час не досяг ступеня виправлення, а тому його клопотання про умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням суду , засуджений подав апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково.

В обґрунтування поданої апеляції вказує, що суд не взяв до уваги його сімейний стан , а саме те , що він вдівець і має на утриманні двох неповнолітніх дітей , одна з яких дитина-інвалід з дитинства , яка потребує його спілкування; щиросердне каяття і повне визнання вини у скоєному , а також не враховано те , що він сумлінно працює протягом двох років і не мав жодного стягнення за останній рік та має три заохочення.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6 апеляцію підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор та представник установи виконання покарань заперечували з приводу задоволення апеляції , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Доводи апеляції засудженого висновків місцевого суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд дійшов до висновку , що засуджений не довів свого виправлення.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.

Так, із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 11.01.2013 року Подільським районним судом М. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання 31.08.2016 року.

Кінець строку покарання 31.08.2021 року

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням , засуджений формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому , вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував , а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Тими , матеріалами , які надані в розпорядження апеляційного суду , не доведено , що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Так , як вбачається з характеристики , за час перебування в Крюковській виправній колонії , засуджений ОСОБА_6 сімнадцять разів допускав порушення вимог режиму відбування покарання , за що притягувався до дисциплінарної відповідальності , стягнення зняті та погашені. В теперішній час після проведеної виховної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Працевлаштований. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом,

Крім того, рішеннями комісій вказаної установи виконання покарань, засудженому двічі відмовлялося у застосуванні до нього пільг , передбачених законодавством , як такому , що не став на шлях виправлення.

Вказані обставини , на переконання колегії суддів , свідчать про нестабільність та «небездоганність» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання та вказують на його відношення до самого процесу виправлення.

Тому безпідставними є посилання апелянта на те, що він протягом останнього року не має стягнень , а має тільки подяки, оскільки поведінка засудженого має вказувати про бажання стати на шлях виправлення протягом всього перебування в установах виконання покарання , а не тільки напередодні настання пільги.

Не спростовують висновків суду і наявність працевлаштування засудженого, оскільки ця обставина, є тільки однією із двох обов`язкових обставин для застосування до особи ст. 81 КК України. Разом з тим , як зазначено вище , інша обов`язкова обставина для звільнення особи умовно-достроково - «сумлінна поведінка» , на переконання колегії суддів, засудженим за час перебування в установах покарань не дотримана взагалі.

Обставини, наведені в апеляції засудженого щодо наявності у нього неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною інвалідом , наявність статусу вдівця , виникли задовго до вирішення судом клопотання ОСОБА_6 про звільнення його умовно-дострокового і , нажаль , вони не стали стимулюючим фактором для формування бездоганної поведінки протягом усього відбування покарання.

Рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

З огляду на наведене апеляцію засудженого слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року щодо нього без змін;

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4