Номер провадження: 11-сс/813/1044/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна МПП «САС» на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 04.06.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000579 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000579 від 20.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Накладений арешт на вантажний сідловий тягач «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить МПП «САС», та напівпричіп «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить МПП «САС» із забороною розпорядження та користування майном, з подальшим утриманням транспортних засобів на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що зазначені транспорті засоби відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України та міг зберегти на собі сліди вчинення злочину та є правовою підставою накладення арешту на майно. Окрім того, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також для забезпечення проведення експертних досліджень та необхідних слідчих дій з вказаним транспортним засобом, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважав за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майно, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна МПП «САС» зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
- слідчий суддя не врахував те, що на теперішній час слідчим вже призначені експертизи по даному кримінальному провадженні, а експертом вказані транспортні засоби вже були досліджені у повному обсязі і не існує жодної необхідності в утриманні транспортних засобів на приватному майданчику, на якому вартість зберігання транспортного засобу є дуже значною, що завдає суттєвих майнових збитків МПП «САС» та перешкоджає здійсненню підприємством своєї підприємницької діяльності, якою є саме перевезення вантажів;
- належне збереження транспортних засобів, без їх відчуження, може також забезпечити і МПП «САС», оскільки підприємство може зберігати ці транспортні засоби на своїй території без вчинення дій щодо відчуження цього майна та без вчинення дій щодо його зміни до завершення досудового розслідування;
- матеріали провадження не містять жодних доказів того, що власник транспортних засобів має намір їх пошкодити чи знищити у разі, якщо вони будуть зберігатись на території підприємства;
- слідчий суддя не врахував те, що жодних інших постраждалих від ДТП осіб, а також жодних інших транспортних засобів, яким завдана шкода - немає. Таким чином, єдина особа, якій завдаються негативні наслідки кримінальним провадженням є МПП «САС»;
- висновок слідчого судді про те, що транспортні засобі мають зберігатись на майданчику тимчасового зберігання до надання висновку експертами є абсолютно безпідставним та необгрунтованим, оскільки експерт вже оглянув транспортні засоби та вчинив щодо них всі необхідні дії. А підстав зберігати транспортні засоби протягом всього строку виготовлення висновків експерта, за дуже високою ціною на приватному майданчику, замість того, щоб їх зберігати на території підприємства, немає;
- також процесуальний закон передбачає, що арешт може бути накладений і без заборони користування майном, що забезпечить розумний баланс інтересів органів досудового розслідування та власника майна, щодо якого вирішується питання про арешт.
Посилаючись на наведені доводи, представник власника майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майна.

Заслухавши доповідача, представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який частково заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не в повній мірі дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, а також те не зазначені підстави того, що вилучений транспортний засіб не може перебувати у користуванні його власника, будучи при цьому речовим доказом, з огляду на наступне.
Так, у клопотання слідчого зазначено, що20.05.2020 року о 04:46 годині в м. Одеса, на Хаджибеївській дорозі, навпроти будинку № 515, відбувся наїзд автопоїзда «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 на стовп та металеву дорожню огорожу, в результаті чого ОСОБА_10 загинув на місці пригоди.
Того ж дня відомості внесені до ЄРДР за № №0000579 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Постановою слідчого від 21.05.2020 року автопоїзд «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.
Окрім того, у клопотанні зазначено, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясуванню причин ДТП потрібне детальне дослідження автопоїзда «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 за участі спеціалістів в галузі авто техніки, а його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, змінити або пошкодити його, що може слугувати втратою доказової бази по провадженню, на що в своїй ухвалі також посилається слідчий суддя.

Колегія суддів частково погоджується з такими твердженнями, однак приймає до уваги те, що власником майна МПП «САС»в суді апеляційної інстанції надані пояснення про те, що експерт вже оглянув транспортні засоби та вчинив щодо них всі необхідні дії, що також підтвердив і прокурор.
Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що на теперішній час зберігання транспортних засобів протягом всього строку виготовлення висновків експерта є недоцільним.
Окрім того, відповідно до клопотання слідчого ДТП сталась за участю одного транспортного засобу та інші учасники пригоди, а також матеріальні збитки, спричинені іншим особам, аніж, МПП «САС», в даний час відсутні.
Втім, апеляційний суд з огляду на зазначені обставини вважає, що слідчим суддею, приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, можливо було накласти арешт на автомобіль «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 , не застосовуючи при цьому такий вид обтяження як позбавлення права керування транспортним засобом, зважаючи також на те, що власник автомобілю не заперечує проти проведення експертних досліджень та зобов`язується надавати даний транспортний засіб для дослідження.
Зважаючи на те, що автомобіль «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 , потрапивши у ДТП, що мала місце 20.05.2020 р. має відношення до обставин справи та має бути досліджений під час проведення досудового розслідування, колегія суддів вважає за можливим надати право користування цим транспортним засобом без можливості розпорядження ним.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 04.06.2020 р. про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000579 від 20.05.2020 року.
Накласти арешт на майно, а саме на вантажний сідловий тягач «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить МПП «САС», та напівпричіп «Schmitz SPR 24L13», р.н. НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить МПП «САС», шляхом заборони розпорядження (відчуження) зазначеними транспортними засобами.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4