Справа № 473/1031/20
Номер провадження 1-в/473/109/2020

У Х В А Л А
Іменем України

"10" квітня 2020 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Вознесенська виправна колонія (№72)» клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого в силу ст.89 КК України, засудженого 15.02.2016 р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121, ст.70 КК України до 7-ми років позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2020 р. до суду від захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України, яке мотивує тим, що засуджений ОСОБА_4 відбув дві третини призначеного судом строку покарання, характеризується позитивно, має заохочення, стягнень не має.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання просив задовольнити, так як засуджений відбув значну частину покарання, характеризується позитивно, не втратив соціальні зв`язки, в разі звільнення від відбування покарання буде працевлаштований, у зв`язку з чим заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Представник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій заперечує проти задоволення даного клопотання та просить суд слухати справу у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, а саме: не працює, характеризується посередньо, має п`ять погашених стягнень та лише одне заохочення, яке отримав в 2018 р. після відмови у застосуванні відносно нього пільги, передбаченої законодавством стосовно засуджених, хоча, враховуючи режим відбування покарання, при належній поведінці міг би отримувати заохочення за сумлінну поведінку, ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльних організацій, благоустрою.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

15.02.2016 р. ОСОБА_4 засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121, ст.70 КК України до 7-ми років позбавлення волі; в строк відбування покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано термін попереднього ув`язнення з 02.08.2014 р. по 11.06.2015 р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016 р. засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано термін тримання під вартою з 15.02.2016 р. по 19.05.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку 15.02.2016 р., кінець строку 04.01.2022 р.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що останній впродовж всього строку відбування покарання характеризується посередньо, загалом має 1 заохочення та 5 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. Так, за час відбування покарання не завжди дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядку дня установи.
В місцях позбавлення волі перебуває з 16.02.2016 р.,під час тримання в Одеському слідчому ізоляторі зарекомендував себе негативно.

З 17.06.2016 р. відбував покарання в Південній виправній колонії в Одеській області (№51), де характеризувався негативно в 2017 р. та посередньо в 2018 р.

З 03.06.2019 р. відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72) », в якій характеризується посередньо. Станом на теперішній час в майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Байдуже відноситься до виконання робіт з благоустрою установи, не усвідомлює їх необхідність. Участі в программах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання. За характером хитрий та виверткий. У взаємовідносинах із засудженими неконфліктний, підтримує з ними рівні та доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних відносин з персоналом установи. Підтримує зв`язки із рідними шляхом отримання посилок і передач. У скоєних злочинах розкаюється.
Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. У відповідності з п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з положеннями ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до положень Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, засуджений ОСОБА_4 фактично відбув дві третини строку призначеного покарання. Має п`ять стягнень, накладених протягом 2016 2017 р.р. (а саме за зберігання заборонених речей, пошкодження майна установи, невихід на перевірку та паління цигарки в секції), які на даний час погашені у встановленому законом порядку. За сумлінне ставлення до праці та добру поведінку один раз заохочувався 25.10.2018 р. Більше жодних заохочень не має.

Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2019 р. засудженому ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів поведінкою і ставленням до праці свого виправлення; ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 р. вказану ухвалу залишено без змін.

Окрім того, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.08.2019 р. засудженому ОСОБА_4 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з недоведеністю того, що він твердо став на шлях виправлення; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24.12.2019 р. зазначену ухвалу від залишено без змін.

Таким чином, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 в сукупності за весь період відбування ним покарання, суд вважає, що останній власною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області учасниками процесу протягом семи днів з дня її оголошення та засудженим протягом семи днів з моменту отримання ним її копії.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1