Справа № 509/6630/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, маючого на утриманні 4-х малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого - у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

14 жовтня 2019 приблизно о 15:00 год., Можин, перебуваючи за місцем мешкання, в якому він проживає на протязі тривалого часу за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку по відношенню до співмешканки ОСОБА_5 , з якою веде спільний побут, при цьому власницею житла, являється ОСОБА_5 , в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою чим вчинив домашнє насильство.

Так, на протязі 2019 року, ОСОБА_5 неодноразово зверталась до органів Національної поліції України, із заявами щодо домашнього насильства з боку Можина, тобто умисного вчинення насилля психологічного характеру, внаслідок чого ОСОБА_5 була завдана шкода психічному здоров`ю, відповідно ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно адміністративних протоколів : від 09.06.2019 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серії АПР 18 № 010616 від 04.08.2019 р. за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та від 05.08.2019 р. за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які були об`єднані в одне провадження, Овідіопольським районним судом Одеської області, 12.08.2019 р. Можина визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо співмешканки ОСОБА_5 .

При цьому, кожного разу окремо, а саме, 09.06.2019 р. приблизно о 20:30 год., 04.08.2019 р. приблизно о 18:50 год., 05.08.2019 р. приблизно о 21:00 год. та 14.10.2019 р. приблизно о 15:10 год., Можин, перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ і приниження гідності останньої, у зв`язку з цим, ОСОБА_6 було визнано судом винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, а саме у домашньому насильстві, скоєного відносно співмешканки ОСОБА_5 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного характеру ОСОБА_6 по відношенні до співмешканки ОСОБА_5

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Такі протиправні дії Можина органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, тобто вчинення умисного систематичного психологічного насильства по відношенні до співмешканки ОСОБА_5 , яке призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В підготовче судове засідання 20.12.2019 року, потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась, про дату, час і місце засідання суду повідомлялась належним чином, однак надіслала письмову заяву про добровільну та беззастережну відмову від обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України, яка згідно п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, проханням до суду закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав її примирення з обвинуваченим, до якого вона жодних претензій немає, та проханням про проведення підготовчого, всіх судових засідань та дебатів без її участі у зв`язку з сімейними обставинами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав заяву потерпілої ОСОБА_5 та заявив клопотання про закриття кримінального провадження з тих самим підстав, про які вказала потерпіла ОСОБА_5 , проти чого не заперечував прокурор.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину за ст. 126-1 КК України (домашнє насильство), яке в силу ст. 477 КПК України відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України кримінальне провадження закривається в разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 284,477 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1