Справа №522/8436/20
Провадження №1-кс/522/8292/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
29 травня 2020 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про арешт майна,-

УСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про накладення арешту на вантажний бортовий автомобіль марки «Газель 33021-212», 2004 р.в., в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вилучений в ході проведення огляду місця події 25.05.2020 в період часу з 14.35 о 15.40 год., за адресою: м. Одеса, Французький б-р, 17а.

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000988 від 25.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2020 до ЧЧ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,: щодо вжиття заходів до невстановлених осіб, які об 12 год. 50 хв. 25.05.2020, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи за адресою:м. Одеса, Французький бульвар, 17-А, ТОВ «Пасажирська Канатна Дорога», таємно викрали шляхом демонтажу тимчасову споруду малої архітектурної форми у вигляді пергало. Сума матеріального збитку становить 80000 грн.

25.05.2020, проведено огляд місця події, за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 17-А, ТОВ «Пасажирська Канатна Дорога», де на території було виявлені пошкодженні частини металевої конструкції, тимчасової споруди малої архітектурної форми.

Крім цього, в ході проведення огляду місця події на зазначеній території було виявлено вантажний бортовий автомобіль марки «Газель 33021-212», 2004 р.в., в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , в кузові якого маються металеві конструкції різних форм на розмірів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вантажний бортовий автомобіль марки «Газель 33021-212», 2004 р.в., в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк., АДРЕСА_2 .

Вказані речові докази було вилучено в ході огляду місця події, для подальшого експертного дослідження.

На думку сторони обвинувачення, зазначений автомобіль можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення.

Тому слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися.

Власник майна та його представник кожен окремо заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів клопотання, воно не містить жодних доказів, які б підтверджують необхідність накладення арешту на вище вказане майно, як того вимагає ст.171 КПК України, також не вбачається доказів того, що незастосування арешту призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, тобто клопотанням не доведено розумності та співмірності обмеження права користування, а ст.170 КПК України визначає коло суб`єктів, яким суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно та розпоряджатися ним до таких належить: підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого, засуджений чи юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, проте слідчим не зазначено, чим обумовлена необхідність накладення арешту на вказане майно, яка мета накладення арешту, немає відомостей про ймовірність проведення будь-яких експертних досліджень чи інших процесуальних дій з вилученим майном. Слідчим не додано документів що підтверджують суму матеріального збитку. Автомобіль марки «Газель 33021-212» належить третій особі, яка здійснювала демонтаж тимчасової споруди на підставі договору №ДЗ-2020/1 між КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі Одеської міської ради» та ФОП ОСОБА_3 , акту обстеження об`єкта стихійної торгівлі від 06.05.2020 р. та припису.

Станом на день розгляду клопотання, підозра будь-яким особам не оголошувалась.

Із матеріалів клопотання не вбачається обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 ККУ.

Отже, під час розгляду клопотання слідчого наведених правових підстав та мети арешту зазначеного у клопотанні майна не встановлено, крім того слідчим та прокурором не доведено, що вказане у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.

Згідно ч.1, 2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Тобто з даним клопотанням, якщо дане майна належить третій особі, повинен звертатися тільки прокурор.

Згідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Згідно до положень ч.1 ст.110 КПК, всі рішення прокурора є процесуальними рішеннями, а згідно з вимогами ч.3 цієї ж статті рішення прокурора приймається у формі постанови.

Згідно до ч.6 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.

Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.

Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 грудня 2019 року, справа № 235/6337/18 провадження № 51-2641км19.

У матеріалах клопотання постанова про призначення групи прокурорів відсутня.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: