УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби Безпеки України в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон) ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 23.11.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и л а :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просить: продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 23.11.2018 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 111 КК України до вісімнадцяти місяців, тобто до 04.07.2021.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 00000054 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини щодо вчинення депутатами Євпаторійської міської ради Автономної Республіки Крим державної зради шляхом переходу на бік ворога в умовах збройного конфлікту під час проведення 14.09.2014 незаконних виборів до органів місцевого самоврядування та законодавчих органів АР Крим.

У приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума» з визначенням дати такого волевиявлення, а саме на 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Разом з цим, 20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято Федеральний конституційний закон від от 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

За невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 14.09.2014 року, знаходячись на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), громадяни України, будучи депутатами Євпаторійської міської ради отримали від невстановлених в ході досудового слідства осіб, пропозицію висунути свої кандидатуру в депутати на так званих «виборах Євпаторійської міської ради першого скликання», що проводились окупаційною владою Російської Федерації згідно законодавства Російської Федерації.

Разом з цим, згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 20.02.2014 року розпочалась збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) проти України, направлена на окупацію півострова Крим.

Так, у період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) РФ було передислоковано на територію півострова Крим особовий склад та військову техніку наступних військових підрозділів: військова частина (далі за текстом в/ч) № НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , 23 окрема мотострілкова бригада, в/ч НОМЕР_7 , в/ч НОМЕР_8 , в/ч НОМЕР_9 , в/ч НОМЕР_10 , в/ч НОМЕР_11 , в/ч НОМЕР_12 , сили спеціальних операцій у складі 3,16, 22 окремих бригад спеціального призначення та центру спеціального призначення «Сенеж», а також задіяно військовослужбовців та військову техніку НОМЕР_13 окремої гвардійської бригади морської піхоти, які дислокувалися на території півострова Крим на підставі Угоди між Україною та РФ «Про статус та умови перебування ЧФ РФ на території України» від 1999 року.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) зазначеними підрозділами Збройних сил (далі за текстом - ЗС) РФ було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), Ради міністрів АР Крим ( АДРЕСА_2 ), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України, зокрема: не менш, ніж двадцять військових комісаріатів,чотири комендатури, три відділи військової служби правопорядку, три будинки офіцерів, Військово-медичний клінічний центр Кримського регіону, 67 радіотехнічний взвод, 501 радіотехнічний взвод, 160 окремий радіолокаційний взвод, 7окремий радіолокаційний взвод, 87 радіотехнічний взвод, 88 радіотехнічний взвод, 502 радіотехнічний взвод, 101 окремий радіолокаційний взвод, 164 окремий радіолокаційний взвод, 91 окремий радіолокаційний взвод, 36 окремий взвод охорони та обслуговування, 114 розрахунково-аналітична станція, 14 командний пункт, 260 пункт наведення авіації, 259 пункт наведення авіації, 348 пункт наведення авіації, рейдовий тральщик «Генічеськ», протидиверсійний катер «Феодосія», артилерійський катер «Херсон», рейдовий водолазний катер «Токмак», рейдовий водолазний катер «Ромни», ракетний катер «Прилуки», навчальні, пасажирські, технічні, рятувальні, ремонтні, протипожежні, санітарні катери, буксири плавучі склади та обслуговуючі судна у кількості не менш, ніж 25 одиниць, зенітний ракетний дивізіон 5004, зенітний ракетний дивізіон 1741, зенітний ракетний дивізіон 1743, редакцію та видавництво газети «Флот України», телерадіокомпанію Міністерства оборони України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », Центр контролю безпеки інформації ВМС України, Академію ВМС ім. П.С. Нахімова, та військові частини.

Крім того, під час активної фази анексії півострова Крим з 20.02.2014 року, військовослужбовцями РФ було застосовано зброю 04.03.2014 під час штурму аеродрому « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (9 км. на північ від м. Севастополь), молодшим сержантом ЗС РФ ОСОБА_4 в ході зіткнення із застосуванням зброї 06.04.2014 року вбито майора ЗС України ОСОБА_5 , тоді ж невстановленими військовослужбовцями РФ викрадено та завдано тілесних ушкоджень капітану ЗС України ОСОБА_6 .

Таким чином, з 20.02.2014 року РФ здійснила окупацію території України півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі№ 1?13/201416 березня 2014 року визнав постанову ВР АРК № 1702-6/14 від 06 березня 2014 року неконституційною.

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1?15/2014 від 20 березня 2014 року згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято Федеральний конституційний закон від от 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерствоміж Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999 року, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004 року, увійшли до складу РФ.

Таким чином, 20.03.2014 року Російська Федерація здійснила анексію території України півострова Крим.

Викладені фактичні дані дають підстави стверджувати, що не пізніше 20.02.2014 року Російська Федерація на території півострова Крим розпочала збройну агресію (збройний конфлікт) проти України та стала ворогом України у вказаному збройному конфлікті.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04 грудня 2017 року, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та Російською Федерацією, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої Російська Федерація визнається державою-агресором.

Зазначене вказує, що так звана «Євпаторійська міська рада Республіки Крим», на момент описаних подій та на даний час є окупаційним органом влади РФ, як ворога України у збройному конфлікті на території півострова Крим, створеним та підконтрольним уряду РФ. Вказаний орган з моменту створення впроваджував у життя політику окупаційної влади, направлену на ствердження режиму анексії та легалізацію окупації території півострова Крим Російською Федерацією, самовільно та свавільно перебрав на себе повноваження та обов`язки легітимних українських органів місцевого самоврядування всупереч чинному законодавству, зокрема Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Усвідомлюючи вказані обставини, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 14.09.2014, знаходячись на території півострова Крим (більш точне місце в ході досудового слідства не встановлено) висунули свої кандидатури на вказані зазначені незаконні вибори, які мали місце 14.09.2014, були обрані депутатами «Євпаторійської міської ради» (рішення територіальної виборчої комісії міста Євпаторія №37/448-1 від 20.09.2014) та вступили на посади «депутатів».

Строк досудового розслідування спливає 04.01.2020.
Разом з тим, закінчення досудового розслідування у визначений чинним законодавством строк не видається можливим, оскільки необхідно провести наступні слідчі (розшукові) дії, а саме:
-встановити громадян України, які були незаконно обрані на так званих «виборах Євпаторійської міської ради першого скликання», що проводились окупаційною владою Російської Федерації згідно законодавства Російської Федерації;

-під час перетину депутатами «Євпаторійської міської ради «Республіки Крим» адміністративного кордону України провести за їх участю необхідні слідчі дії, а також у разі встановлення участі громадянина України у вище зазначених подіях повідомити їм про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

-отримати відповіді на запити з Головного управління розвідки Міністерства оборони України та Служби зовнішньої розвідки України щодо встановлення додаткових обставин вчинення злочину громадянами України, які були обранні «депутатами» на так званих виборах до «Євпаторійської міської ради першого скликання»;

-додатково направити доручення до Державної прикордонної служби щодо переміщення через адміністративний та державний кордон України колишніх депутатів Євпаторійської міської ради для встановлення їх місцезнаходження.

Раніше вказані дії не вдалось виконати через постійне місцезнаходження даних громадян України на тимчасово окупованій території АР Крим та відсутності факту перетинання ними адміністративного або державного кордону України.

Проведення вказаних процесуальних дій дозволить отримати докази, які в своїй сукупності або окремо матимуть вагоме значення для доказування вини у вчинені особливо тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у зв`язку з чим, наявні підстави для продовження строків досудового розслідування, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України, тобто на вісімнадцять місяців.

Слідчий подав до суду заяву в якій просив розглянути клопотання у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Мотивацій суду:

Вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали.
Відповідно п. 3 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що для виконання слідчих та процесуальних дій і об`єктивного дослідження усіх обставин даного кримінального провадження, що має важливе значення для подальшого судового розгляду потрібен час, необхідно продовжити строк досудового розслідування. Оскільки відомості до ЄРДР №0000054 від 23.11.2018р. внесено за ч.1 ст. 111 КК України, що є особливо тяжким злочином, згідно вимог п.3 ч.2 ст. 219 КПК України слідчий суддя вважає, що строк досудового розслідування необхідно продовжити до дванадцяти місяців із дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Керуючись ст.ст. 110, 219, 294, 295-1 КПК України,

постановила:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 23.11.2018р року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України до дванадцяти місяців, тобто до 23.11.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1