ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/923/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №613/367/17
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , 1994 року народження, до 06 січня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, друзів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, переховуватися від суду та правоохоронних органів наміру не має. Указав, що ризик впливу на свідків та потерпілих відсутній, оскільки вони вже були допитані. Наголосив, що станом на теперішній час він знаходиться під вартою більше 3 років 3 місяців, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), становить 6 років 6 місяців, тобто більше ніж половина від максимального строку покарання, передбаченого у санкції ч.4 ст.186 КК України. Вважає, що виконання ним процесуальних обов`язків можливо у випадку зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 неодружений, дітей на утриманні не має, не працює, тобто не має законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та правосуддя.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за що був засуджений вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2013 року за ч.1 ст.185 КК України, на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, був звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 10.04.2014 року за ч.2 ст.297 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Однак обвинувачений на шлях виправлення не став та вчинив злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, в період іспитового строку призначеного за попереднім вироком, за який його було засуджено вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 19.01.2017 року, із застосування ст.71 КК України, на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Зазначені обставини, у тому чсилі систематичність вчинення злочинних дій ОСОБА_8 , свідчать про суспільну небезпечність його особи та об`єктивно підтверджують існування ризику вчинення ним нового злочину.

Доводи обвинуваченого щодо можливості виконання його процесуальних обов`язків при обранні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 вже неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак продовжував свою злочинну діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи фактичні обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , останній вчинив за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з проникненням у інше приміщення, а також злочинними діями було завдано матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 252 806 грн., на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Посилання обвинуваченого на наявність в нього постійного місця проживання, родини, друзів, відсутність його на обліку у лікарів нарколога та психіатра, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого про відсутність ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки вони вже допитані, - є необґрунтованими.

Згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2019 року, після скасування ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року, судовий розгляд ще не розпочато і потерпілі не допитані.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: