Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/113/20 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 08. 03. 2020, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не одруженого, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 (територія військової частини НОМЕР_1 ), військовослужбовця, розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 гірсько - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що 08. 12. 2019 СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003932, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 206 від 11.09.2019 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження служби, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, повинен був виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог ст. ст. 11, 19, 28, 29, 68 Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності, кожна людина має право на особисту недоторканість, кожен зобов`язаний неухильно їх додержуватись, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей. Згідно вимог чинного законодавства солдат ОСОБА_6 повинен дотримуватись вимог ст. ст. 11, 16, 33, 34, 49, 121 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) та положень ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Конституції та законів України. Натомість, солдат ОСОБА_6 став на шлях
вчинення злочину та вчинив протиправні дії щодо співслужбовця - солдата ОСОБА_10 . Так, 08.12.2019 близько 18 год. солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного
-2-

сп`яніння, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у приміщенні казарми 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме, в кімнаті для відпочинку № НОМЕР_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склались з водієм протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_10 , умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, в ході сварки, наніс солдату ОСОБА_10 ножові поранення у область шиї та лівого передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ножових поранень шиї, верхньої повіки зліва, лівої руки.
Діяння ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст.1 5, ч.1 ст.115 КК України. 09. 12. 2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Також у клопотанні слідчого зазначено, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12. 2019, закінчується 05.02.2020. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, враховуючи його особливу складність, не можливо, оскільки в ході досудового розслідування з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, необхідно провести ряд слідчий (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку з чим постановою військового прокурора Ужгородського гарнізону від 28. 01. 2020 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 08.03.2020. На думку слідчого необхідність у продовженні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена метою запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчиненню іншого кримінальне правопорушення, а тому у клопотанні ставиться питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 08.03.2020.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому є підстави вважати, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, те, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися і їх наявність стороною захисту не спростовано. Врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є особою молодою за віком, відсутність даних про наявність у нього хронічних захворювань, зазначені в клопотанні слідчого обставини у їх сукупності, які об`єктивно свідчать про наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді від 04.02.2020,

-3-

яку просить скасувати та постановити нову про застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Посилаючись на нормативне визначення поняття закінченого замаху, просить врахувати відсутність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , що стверджується показаннями потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчий та прокурор не довели необхідність продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що суперечить ст. ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, слідчий суддя, діючи всупереч вимогам ст. 178 КПК України, не встановив чи додані докази доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризикам зазначених у клопотанні, а взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання, натомість проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 . На її думку, слідчим суддею належно не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, яке не змінював, веде соціальний спосіб життя та має стійкі соціальні зв`язки. Вказані обставини давали підстави слідчому судді обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з побавленням волі. Крім того зазначає, що всупереч вимогам ст. 183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави, який з урахуванням скрутного матеріального становища підозрюваного, мав би становити не більше 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який просить апеляційний суд визначити щодо підозрюваного ОСОБА_6 , у випадку неможливості застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , з таких підстав.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
-4-

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримано.
З матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003932 від 08. 12. 2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України вбачається, що 08. 12. 2019 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. ст. 208-211 КПК України, а 09. 12. 2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.12.2019 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою без визначення застави до 05. 02. 2020.

Постановою військового прокурора Ужгородського гарнізону від 28. 01. 2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003932 від 08. 12. 2019 продовжено до трьох місяців, а саме до 08. 03. 2020.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 25.04. 2003 № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненного підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися

-5-

нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, проте підстав для спростування підозри, або встановлення обставин, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою за станом його здоров`я, слідчим суддею встановлено не було.
Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 12. 2019, якою щодо ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід тримання під вартою до 05. 02. 2020, та з урахуванням необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 08.03.2020, оскільки таке продовження, на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого та свідків, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 стосовно відсутності передбачених законом підстав для продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, у відповідності до положень ст.178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі наявності у підозрюваного постійного місця проживання, його міцних соціальних зв`язків, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, із огляду на суспільну небезпечність інкримінованого злочину вказані факти не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на вищевикладене, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під
-6-

вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у кримінальному провадженні, та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах досудового розслідування і не перевищує розумних меж, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.177, 178, 183, 199, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 02. 2020 про продовження щодо ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України строку тримання під вартою до 08. 03. 2020 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: