Справа №577/3683/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/858/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження №577/3683/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року, якою було задоволено спільне подання начальника ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» та голови спостережної комісії Конотопського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

07 серпня 2019 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернулись начальник державної установи «Конотопський виправний центр (№130)» ОСОБА_10 та голова спостережної комісії Конотопського міськвиконкому із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року за ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року вказане подання задоволено. Своє рішення суд мотивував тим, що станом на час розгляду справи, ОСОБА_7 відбув більше 1/2 частини призначеного строку покарання, позитивно характеризується по місцю відбування покарання, приймає участь у суспільному житті установи, до праці відноситься добросовісно, що на думку та переконання суду, свідчить про те, що він сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 має 5 судимостей, останній злочин вчинив під час відбування в ДУ «Конотопський виправний центр (№130)».

Згідно наданої характеристики засуджений ОСОБА_7 вцілому характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи на посаді підсобного працівника. При цьому, хоч з характеристики і вбачається, що ОСОБА_7 залучений до програми «Фізкультура і спорт», проте участь у вказаній програмі обмежується лише відвідуванням запланованих заходів. До того ж, участь ОСОБА_7 в самодіяльних організаціях характеристикою та іншими матеріалами не встановлена, документів, що свідчили б про його наміри про залучення до суспільно-корисної праці після звільнення суду не надано.

Серед іншого вказує, що із 10032,26 грн. заборгованості за виконавчими листами засудженим ОСОБА_7 не погашено 6606,65 грн.

Крім того, зазначає, що 19.08.2019 на території ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» засуджений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №80000877 від 19.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Таким чином прокурор вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність ухвали суду та необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Початок строку відбування покарання 03 липня 2018 року, кінець строку 03 серпня 2020 року.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим за злочин невеликої або середньої тяжкості не менше половини строку покарання, призначеного судом, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На час розгляду справи засуджений фактично відбув більше 1/2 строку покарання, а тому має право на застосування відносно нього положень ст.81 КК України.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що «сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, додержання дисципліни, виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи, де він відбуває покарання, наявність заохочень і відсутність стягнень, участь у самодіяльних організаціях засуджених, товариському ставленні до інших засуджених. Така поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції не були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, що призвело до помилкових висновків про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.

Так, з наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого від 31.07.2019, яка була досліджена в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований на посаді підсобного працівника, до праці ставиться сумлінно, дотримується правил з охорони праці, техніки безпеки, пожежної безпеки, дбайливо ставиться до майна установи. Підтримує рівні стосунки із засудженими тільки позитивної соціальної спрямованості. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», відвідує заплановані заходи. (а.с.5-6).

З довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання стягнень не мав, має три заохочення від начальника установи відбування покарання у виді подяки від 02.07.2018, 04.10.2018, 01.07.2019 (а.с.7).

При цьому, з вищевказаної характеристики можна зробити висновок про позитивну динаміку змін в поведінці засудженого, однак в характеристиці та матеріалах провадження не містяться достатні відомості, що засуджений ОСОБА_7 повністю довів своє виправлення.

Відсутність у засудженого стягнень також не є свідченням його бездоганної поведінки, а віддак не може бути безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення.

До того ж, заслуговують на увагу доводи прокурора, що матеріалами справи не встановлено участь засудженого в самодіяльних організаціях та не надано документів, які б свідчили про його наміри бути залученим до суспільно-корисної праці після звільнення.

Окрім цього, з довідки бухгалтерії установи вбачається, що в установі відбування ОСОБА_7 покарання знаходяться виконавчі листи на відшкодування збитків, спричинених скоєнням злочину на загальну суму 10032,26 грн., з яких засудженим ОСОБА_7 не погашено 6531,87 грн (а.с.13).

Отже, будучи працевлаштованим та отримуючи кошти в період відбування покарання з серпня 2017 року по червень 2019 року, що підтверджується довідкою про нарахування йому заробітної плати на виробництві та контрагентських об`єктах (а.с.15), ОСОБА_7 не погашено більшу частину збитків за виконавчими листами. Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано вказану обставину при прийнятті рішення та вважає доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині слушними та обгрунтованими.

До того ж, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 має п`ять судимостей, остання з яких за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на території ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» під час відбування ним покарання за попереднім вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2017 року, яким його було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до 3 років обмеження волі.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_7 під час відбування ним вищевказаного покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове правопорушення, що свідчить про високу імовірність вчинення ним кримінальних правопорушень в майбутньому, в тому числі і під час відбування покарання, а також про те, що його поведінку не можна назвати сумлінною та такою, що безумовно свідчить про його виправлення.

До того ж, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що навіть після постановлення судом рішення про його умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 ще до набрання ним законної сили, 19.08.2019 вчинив на території ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» нове кримінальне правопорушення. Так, вказана обставина не могла бути врахована суддею під час прийняття рішення, оскільки відбулася після його постановлення, однак, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що особа засудженого ОСОБА_7 не заслуговує на довіру та не є зразком людини з правослухняною поведінкою, яка б на момент винесення судом рішення довела своє виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином не дослідив зазначених вище даних про особу засудженого, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, чим допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст.ст.409, 411 КПК є підставою для скасування ухвали суду.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції за наведених вище підстав, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного подання начальника ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» та голови спостережної комісії Конотопського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 20 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні спільного подання начальника ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» та голови спостережної комісії Конотопського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.